182 
anses tillhöra kärknippet, enär icke blott detta utan äfven 
märgslrålarne tillväxa genom dess verksamhet, och följ¬ 
aktligen kan icke heller det oafbrulet fortväxande ved¬ 
knippets cambiallager jemföras med de Monocotyledona 
kärlknippenas begränsade cambialsträng. Schleidens upp¬ 
gift om denna olikhet emellan Monocotyledoner och Di- 
cotyledoner är utan tvifvel hemtad ifrån Aloeerna, de 
enda Monocotyledoner man tillskrifvit ett cambiallager, 
och der det sålunda var tydligt att cambiallagret icke 
kunde göra skillnaden. Hos Aloe hafva dessa yttre, på 
utsidan om corona bildade kärlknippena, som öfverallt 
omgifvas af märgstrålarne, organsystemerna ställda på Mo- 
nocotyledonernas vanliga sätt, d. v. s. att en krets af 
tjockväggiga celluler omgifver en sträng af vasa propria; 
men veden i allmänhet tillväxer på Dicotyledonernas van¬ 
liga sätt, d. v. s. alt ett allmänt cambiallager förekom¬ 
mer, som afsätter på sin inre sida såväl kärlknippen som 
märgstrålar, så nemligen att kärlknippena på alla sidor 
omgifvas af märgstrålarne. Föreställer man sig nu veden 
hos Dicolyledonerna bildad af en krets vigglika, af märg¬ 
strålarne skilda kärlknippen, som på sin Utsida ständigt 
tillväxa genom ett cambiallager, så är detta äfven fallet 
med Aloe. Men uti dessa vedknippen hos Aloe före¬ 
komma strängar som hafva alla det Monocotyledona kärl¬ 
knippets organer. Då man således icke kan säga, att en 
del motsvarar det hela, så kan man heller icke jemföra 
det monocotyledona och dicolyledona vedknippet med 
hvarandra. 
Man kunde visserligen säga, att det ligger en skill¬ 
nad i vedbildningen hos Aloe och Dicotyledonerna der¬ 
uti, att hos Monocolyledonerna afsätter cambiallagret ved- 
knippena icke omedelbarligen det ena utanpå det andra, 
ulan alt de åtskiljas med parenchymceller, då deremot 
det ena vedlagret omedelbarligen sluter sig till det an¬ 
dra hos Dicotyledonerna; men dels hafva vi hos vissa 
Dicotyledoner (Nyctagineer) exempel på att veden afbry- 
tes af parenchymceller, dels hafva vi hos Xerotes — om 
jag vågar döma efter ett torkadt exemplar — både inre 
slutna märgknippen och yttre fortväxande vigglika knip¬ 
pen fullkomligen motsvarande Dicotyledonernas. 
