Om Nowaja-Semljas vegetation. 
11 
dess atrrätt beträfiar, så vill jag ej absolut förneka möjlig¬ 
heten af, att den mångformiga T. officinale (s. vulgare) 
skulle kunna antaga en så högst afvikande gestalt, men föga 
troligt synes det dock vara, så mycket mer som T. officinale 
i samma trakter uppträder under andra former, som föga 
eller icke afvika från de i vårt land förekommande. Enhvar, 
som ser den Spetsbergska T. phymatocarpum växande, frap¬ 
peras genast vid första anblicken af dess blekt gröngula 
blommor, hvilka gifva den ett fullkomligt främmande utse¬ 
ende. — Hvad åter angår namnet, så må påpekas, att den, 
som först bestämt den Spetsbergska växten till T. phymato¬ 
carpum, än ingen annan än sagda arts förste upptäckare 
och namngifvare, J. Vahl, som under Gaimardska expeditio¬ 
nen 1838 på Spetsbergen anträffade densamma. Att den 
habituelt är lika den grönländska, kan jag af egen erfarenhet 
o 
intyga. Återstår således blott den af Trautvetter anmärkta- 
olikheten hos achenierna, hvilka hos den grönländska skola 
vara ”dense tuberculata”, men hos Spetsbergs- och Nowaja- 
Semlja-växten ”lævia” eller på sin höjd ”apice parce et mi¬ 
nute tuberculata”. Att härpå ingen vigt bör läggas, bevisas 
bäst deraf, att bland mogna frukter från samma blomkorg 
(samlade vid Kingsbay på Spetsbergen) några äro alldeles 
släta, andra obetydligt, andra tydligt och tätt knöliga, om 
ock ej fullt till den grad, som i Fl. Dan. afbildas. 
2. Förekomsten af Pedicularis Oeder i Vahl (P. versi¬ 
color Wnbg.) synes ganska anmärkningsvärd, då den saknas 
såväl i Lappland som i nordliga Norge. Ett liknande språng 
gör dock äfven Saxifraga hieraciifolia, hvilken inom Skan¬ 
dinavien endast förekommer i Loms- och Dovrefjälleri och 
sedan uppträder på Spetsbergen och Nowaja-Semlja. 
3. Andro sace septentrionalis ß. ciliata Trautv. synes, 
att dömma efter ett par små exemplar, som blifvit mig till 
låns meddelade, vara så afvikande från A. septentrionalis , 
att den väl förtjenar att skiljas såsom egen art. 
4. J Ranunculus nivalis L. och sulphureus Sol. äro 
tvenne former, om hvilkas art-åtskilnad författarne väl näppe- 
