50 
Utdrag ur utländska arbeten. 
mossor och lafvar, och hvarest stormarne då och då lösrycka den 
torftiga vegetationsmattan, så att glacialgruset fläckvis hlottas. Det 
är just samma ställen, hvarest Lccidea alpestris, Moriolans vanliga 
följeslagare, sällan saknas, och hvarest understundom också Biatorina 
cumulata infinner sig. Moriola sanguifica växer här öfver under¬ 
tryckta Jungermannier, som efter dr Zetterstedts välvilliga bestäm¬ 
ning af de obetydliga fragmenten synas vara Jungérmannia mi¬ 
nuta och bicuspidata. Moriolan täcker med sin svarta ojemna 
skorpa så fullständigt Jungermannierna, att blott här och der små 
lefvande, icke mer än jemt och nätt synbara, grentoppar af dem 
sticka upp genom skorpan. De tjocka ojemna brunsvarta hyfer, som 
bilda denna skorpa, anastomosera på ett sådant sätt, att de under 
mikroskopet synas dana ett groft nät med något kantiga eller till- 
rundade maskor. På hyferna sitta de för flertalet af Kumoriolœ 
karakteristiska, ytterst sirligt retikulerade goniocysterna, som äro 
väl så mörkt färgade som sjelfva hyferna. Många goniocyster inne¬ 
hålla medelmåttigt stora eller ganska små gröna gonidier, andra 
deremot enkla, intensivt purpur-blodfärgade, stora gonidier, hvilka 
stundom i sig innesluta mindre dotterceller, eller i hvilkas ställe 
uppträda en hel mängd mindre gonidier af samma form och samma 
blodröda färg som modergonidiet. 
Vid en närmare undersökning af denna växts utvecklingshistoria 
finner man, att dess hyfer i yngre tillstånd utbreda sig på ett täm¬ 
ligen regelmässigt sätt öfver de unga, små, förtryckta bladen af Jun- 
germannian. Hyferna lägga sig nämligen öfverallt i de små fördjup¬ 
ningarna mellan bladets celler och dana dervid under ständiga ana¬ 
stomoser det ofvannämnda grofmaskiga nät, hvars trådar öfverallt 
täcka mellanväggarne mellan de enkla celler, hvaraf bladet är sam¬ 
mansatt, alldeles på samma sätt, som man icke sällan finner svart- 
aktiga hyfer af svampar och lafvar intercellulärt utbredda på yngre 
bark af träd och buskar Hvar och en af bladets celler ligger såle¬ 
des i en dertill hörande maska af hyf-nätet, hvilken maska omfattar 
cellen liksom med en ram eller gjord. Cellerna i Jungérmannia - 
bladets öfre del och i dess rand äro svagare eller starkare purpur¬ 
röda och hänga vanligen mindre fast tillsamman på de förtryckta 
unga skotten Till och med der dessa ej omedelbart äro angripna 
af ascofyten, lossna här och der deras celler, i synnerhet toppcellerna, 
från hvarandra och isoleras, i all synnerhet om de utsättas för ett 
lätt tryck. På de isolerade röda cellerna är ofta den ena hälften 
af väggen inviken i cellhåligheten, så att väggen till denna sidablif- 
yer konkav, hvarigenom hela cellen får ett skål- eller båtformigt 
