Literatur-öfversigt. 
57 
af stammen och grenarne inifrån utåt genom ett visst antal 
af årsringar, till dess att en bestämd storlek är uppnådd, 
som derefter blifver konstant i de följande årsringarne. Denna 
konstanta storlek inträder tidigare vid basen och i toppen, 
senast på midten af stammen, der de största cellerna äro 
belägna. Tilltagandet i storlek sker fortast på stammens midt. 
Den slutligen uppnådda konstanta storleken hos vedcel¬ 
lerna ändrar sig i stammen (högstam) sålunda, att den jemnt 
tilltager nedifrån uppåt, uppnår sitt maximum för en bestämd 
höjd (der fjällbarken börjar affalla) och aftager sedan åter 
mot toppen. 
Vedcellernas konstanta storlek är alltid mindre i basen 
af en gren än på det ställe af stammen, hvarifrån grenen ut¬ 
går (på detta senare ställe äro vedcellerna äfven något min¬ 
dre än strax ofvan och nedan samt på motsatta sidan af 
stammen). Ju större vedcellerna äro på den af höjd stammen, 
der en gren utgår, desto större blifva de i basen af denne 
gren. Äfven i grenarne tilltager den konstanta storleken af 
vedcellerna i de yttre årsringarne från basen först hastigt, 
sedan långsammare, till dess maximum är uppnådt, och af¬ 
tager slutligen åter mot spetsen. Till följd af grenarnes 
oregelbundna tillväxt förekomma afvikelser, så att stundom 
ett två gånger upprepa dt stigande och fallande i cellernas 
storlek kan ega rum. 
I roten tilltager cellernas storlek i början inifrån utåt, 
aftager sedan åter, för att slutligen stiga, till dess att den 
konstanta storleken är uppnådd. Äfven efter längden på 
roten eger ett tilltagande rum, af förf. dock ej närmare 
undersökt. 
Icke allenast vedcellernas storlek utan äfven cellväggens 
tjocklek tilltager inifrån utåt, i synnerhet i höstveden, till 
dess att den blir konstant, oafsedt dock de förändringar, som 
kunna förorsakas af årets beskaffenhet. 
Algæ Scandinavicæ exsiccatæ quas adjectis Characeis di¬ 
stribuit J oh. Ehr. Areschoug. Seriei novæ fasciculus sep¬ 
timus et octavus, Upsaliæ 1872. 
