84 
Utdrag ur utländska arbeten. 
att det finnes skenbara öfvergångsformer mellan de hos Sphcconisca 
inkapslade stärkelsekornen och de köttfärgade eller färglösa goni- 
dierna, så hafva senare undersökningar gjort mig benägen att tro, att 
dessa öfvergångsformer blott äro skenbara. De kroppar, som blifvit 
ansedda som öfvergångsformer, ha antagligen varit inkapslade och 
något sammanskrumpna pollenceller, hvilkas tämligen kompakta massa 
af talrika, inneslutna mycket små stärkelsekorn, tätt hopsnörade af 
cellväggen, blånar vid tillsättning af jod genom den gulnande väg¬ 
gen, liksom om det vore ett större stärkelsekorn i begrepp att (le¬ 
st rueras. 
Såsom redan är anmärkt, kunna de frigjorda, blodröda goni- 
dierna af Moriola sanguifica slutligen spela rolen af en alg. Så är 
också förhållandet med gonidier af andra moriola-arter. Det märk¬ 
värdigaste fall af detta slag må dock tils vidare lemnas oomtaladt. 
Här skall endast nämnas, att vid odlingsförsök med gröna gonidier 
af Moriola aethalia det visat sig, att dessa under loppet af två må¬ 
nader (augusti och september) hafva förökat sig utomordentligt, dels 
som klotrunda celler, rikligt fylda med klorofyll och liknande de 
ursprungliga gonidierna, dels som elliptiska celler, från början da¬ 
nade i de klotrundas cellhålighet, men något mindre och af en mera 
blekgrön färg än dessa. 
Till de flere och vigtiga skäl, som nutidens lichenologer anfört 
mot professor Schwendener’s åsigt, att lafvarna äro svampar och att 
deras gonidier äro utifrån inträngda alger, hör också det, att, om 
så vore förhållandet, man här skulle hafva en mycket egendomlig 
art parasitism, hvartill något motstycke icke vore kändt från den 
öfriga naturen. Äro emellertid de ofvan meddelade iakttagelserna, 
om ock blott i sina hufvuddrag, riktiga, torde det måhända erkän¬ 
nas, att denna invändning från nu i det väsentliga tämligen förfaller. 
Men dermed upphör också all vidare öfverensstämmelse mellan prof. 
Schwendener’s åsigtet och de hos Moriola sanguifica påvisade för¬ 
hållandena. Saken ter sig hos denna, icke blott annorlunda, utan 
till en del alldeles motsatt, ty: 
1. Moriola sanguifica upptager i sig heterogena celler från en 
i systematiskt hänseende mycket fjerran stående växt, som ej har 
något med alger att skaffa. 
2. De i Moriola utifrån upptagna cellerna förblifva icke lika¬ 
dana, som de voro före införlifvandet, eller blott ungefärligen lika¬ 
dana, utan undergå i ascofytens väfnad en genomgripande förändring, 
hvarvid de, från att hafva i allo varit mycket olika alger, i hufvud- 
