Nbnnan. Allelositisimis. 
85 
sak antaga utseende af sådana. Moviola sjelf framaflar alltså alglika 
bildningar med tillhjelp af främmande celler. 
3. Gonidierna eller de alglika elementen hos Moviola här¬ 
stamma blott delvis från införlifvade och förvandlade främmande 
celler, under det en annan och öfvervägande del af gonidierna må 
antagas vara danade utan någon utifrån kommande grodd, endast 
genom aseofytens egen lifsverksamhet, sådan denna eger tillfälle att 
yttra sig, sedan växten på annat ställe i sin väfnad upptagit främ¬ 
mande näringsorgan. 
4. De af ascofyten framaflade alglika cellerna kunna frigjorda 
utanför denna fortsätta ett sjelfständigt lif som skenbar alg. En så¬ 
dan kan alltså utträda ur ascofyten, men att någon inträder, har 
man aldrig iakttagit. 
Oaktadt vissa omständigheter vid Moriolans gonidiebildning, näm¬ 
ligen de under n:o 3 anförda, skulle, om en liknande allelositism 
egde rum hos de vanliga lafvarne, göra denna mera förenlig med 
och lättare begriplig gent emot flere af dessa växters öfriga organi- 
sationsförliållanden, så är man dock enligt min uppfattning alldeles 
oberättigad till, att från den hos Moviola förekommande gonidie- 
bildningen draga någon slutsats, att allelositism äfven eger rum hos 
de vanliga lafvarne. Men lika litet som den kan tjena som stöd för 
ett sådant antagande, lika litet kan den å andra sidan tjena som 
motbevis, att allelositismen, om den eger rum hos lafvarna, ter sig 
på det af prof. Schwendener supponerade sättet. Äro hr Schwende- 
ner’s åsigter stödda på afgörande fakta och direkta iakttagelser, hvil¬ 
ket den skarpe iakttagaren sjelf tror sig berättigad till att antaga, 
men som de framstående motståndarne till hans lära förneka, då 
torde de helt naturligt ej kunna rubbas dermed, att saken ställer sig 
helt annorlunda hos Moviola. Hvad än framtiden må bringa såsom 
vetenskapens slutliga dom, så skall hr Schwendener i hvad fall som 
helst ega förtjensten att hafva bragt å bane ett ytterst vigtigt spörs¬ 
mål och det på ett sådant sätt, att det, efter hvad vi hoppas, skall 
gifva anledning till intressanta och lärorika undersökningar, hvilkas 
resultat man bör emotse utan någon förut fattad mening för eller emot. 
Tromsö i oktober 1872. 
