88 
Literatur-öfversigt. 
det öfre utbildas till secernerande *) celler liksom epider- 
miscellerna och det inre utgör öfre delen af det klockformiga 
lager, som nedtill bildas af ofvan nämnda långa epidermis- 
celler. Dessa glandelhår hafva af en del författare blifvit 
ansedda för bladflikar, framför allt emedan de hafva kärl. 
Hufvudsakligen emedan de uppstå sent på ett redan långt 
utveckladt organ och hafva en ställning, som icke är bekant 
för bladflikarne hos något sammansatt blad, och emedan Dro- 
seraceernas slägtingar icke hafva antydningar till samman¬ 
satta blad, anser förf. Broseras glandelhår för ”trikom, som 
hafva kärl och en någorlunda regelbunden ställning.” 
Krokborsten på blomfodret hos Agrimonia Eupatoria 
anläggas (basipetalt) på ett bestämdt sätt, som i hög grad 
påminner om fyllotaxiens lagar (ej fullt som spiralstälda 
blad), specielt de ställningsförhållanden, som finnas hos stån- 
darne af en del polyandrister. De utvecklas af det första 
cell-lagret under epidermis och innehålla slutligen både bast¬ 
celler, spiralkärl och vedceller, omgifna af ett par lager klo- 
rofyllhaltigt och epidermisbeklädt parenkym. Dessa borsts 
trikomnatur ligger deri, att de ej kunna inpassas i fodrets 
och kronans femtaliga typ, utan äro accessoriska, inskjutna, 
till blommans grundelar ej hörande organ. Hos flere när¬ 
stående slägten finnas homologa bildningar med ännu mera 
bladartad natur. 
Pappus hos Compositce. Förf. redogör för utvecklingen 
af pappus hos Senecio vulgaris. Genom några få tangentiala 
celldelningar uppstår en valk eller ringförmig upphöjning, 
som enligt förf. är det sista svaga spåret af blomfoderbild¬ 
ning hos nutidens Compositce. Utvecklingen af sjelfva fjunet 
sker på följande sätt. En enkel epidermiscell på ofvan nämnda 
valk utväxer radialt och delas strax derefter genom lodrätt 
stälda väggar i 2—3—4 celler, som åter sjelfständigt dela 
*) Af de undersökningar ref. gjort hyser han misstanke, att cel¬ 
lerna, bokstafligen taget, ej afsöndra något sekret. Ref. hoppas att 
framdeles blifva i tillfälle att utförligare redogöra för detta liksom 
för bladens förmåga att ”spisa råa biffstekar.” 
