92 
SmäiTü Notiger. 
klotet ungefär kring 70° n. Lat., af isen tvangs att utvan¬ 
dra, fann i sydligare trakter tjenliga vilkor för sin tillvaro 
och utbredde sig äfven öfver de högsta bergen i den tropiska 
zonen, eftersom enligt denna åsigt istiden sannolikt äfven här 
gjorde sig gällande. Sedan klimatet åter i det närmaste 
blifvit hvad det först varit, skedde en återvandring, men 
några af de immigrerade stannade qvar, afskuros genom in¬ 
träffande varmare klimat i låglandet från sitt hem, men sökte 
en passande ersättning genom att flykta högre upp på ber¬ 
gen, der de ännu finnas äfven under æquatorns glödande sol. 
Arktisk flora, /;å7?-flora knyta sig således intimt till 
istid, och är dennas tillvaro och antagandet af dess stora 
inflytande på växt-utbredningen, hvilket vida öfvergår hvarje 
annan spridningskraft, sann, så måste, alldenstund isen tyd¬ 
ligen har utgått från polerna mot æquatorn och ej tvärtom, 
de trakter, hvarifrån isen utgick och hvarest istiden ännu är 
rådande vara förtjenta af synnerlig uppmärksamhet. 
Samma åsigt, som framstält denna istidens stora bety¬ 
delse såsom moment i växtgeografien, anser äfven att ar¬ 
terna under de många vexlande förhållanden, som en sådan 
vandring måste medföra, undergått förändringar och utbildat 
sig till andra arter. Hvarje art anses hafva en egen upp¬ 
komstplats, ett centrum. Är det så, att dessa förändringar 
föregås af en strid, hufvudsakligen med andra organismer, 
så är det tydligt, att man endast på två vägar kan komma 
till klarhet i denna fråga om hvarje särskild arts förändrin¬ 
gar och om dess hem. Den ena är att undersöka krigs¬ 
skådeplatsen, sådan den är i dag, den andra att undersöka 
valplatsen. Beträffande denna senare så är det bekant, att 
vegetabiliska lika väl som animaliska ämnen förmultna och 
upplösas vida långsammare uti polartrakterna än annanstädes, 
och denna konserverande verkan som den låga temperaturen 
eger, gör att de frusna torflagren i Isfjorden på Spetsbergens 
vestkust liafva låtit oss skönja dragen af vegetationens utse¬ 
ende under längesedan flydda tider, sannolikt strax före den 
allmänna istiden. Undersöker man åter skådeplatsen för den 
