116 
Literatur-öfversigt. 
nya arterna genom att sluta sin afhandling med följande 
yttrande af Déséglise : ”on peut avoir des opinions différentes 
sur l’espèce, mais cela ne saurait dispenser d’étudier à fond 
toutes les formes que la nature nous présente; il faut les 
analyser, les caractériser, les classer; en attendant que la 
science décide le rang que ces êtres doivent occuper dans 
nos classifications”. Första hällten af detta citat uttalar 
ock en obestridlig sanning; deremot, i fall ”analyser, caracté¬ 
riser, classer” skall vara liktydigt med att — namngifva och 
med författarestämpel förse alla från hufvudtypen något af- 
vikande växtformer, måste vi deremot inlägga en allvarlig 
protest. Man får nämligen icke hysa den meningen, att man 
icke kan känna en växtform utan att namngifva den. Vis¬ 
serligen kan det väl synas oskyldigt nog att gifva art- eller 
varietets- samt auktors-namn åt ett eller annat dussin m. 
1. m. obetydligt afvikande växtformer, särdeles om man sjelf 
ställer sig utom vetenskapen och blott väntar, att hon fram¬ 
deles skall reda de massor man sjelf (ofta nog utan all kritik) 
hopat ’)• Så alldeles oskadligt är dock icke detta förfarings¬ 
sätt. Det leder nämligen derhän, att den speciela botani¬ 
ken kan blifva — helt enkelt en omöjlighet ! Om man verk¬ 
ligen på fallt allvar antager ofvan nämnda grundsats, är 
det nämligen onekligen fullt konseqvent 2 ) att namngifva och 
beskrifva alla — äfven de obetydligaste — formförändringar, 
och då knapt tvänne växtexemplar äro hvar andra absolut 
lika, skulle man kunna få snart sagdt så många beskrifna 
växtformer som växande exemplar. En s. k. botanist skulle 
då få nog att göra för hela sin lifstid med att ”analyser, 
caractériser et classer” endast formerna af t. ex. Braha verna 
‘) Vi anmärka härmed uttryckligen, det vi ingalunda anse, att 
lektor Scheutz skulle i verkligheten hafva följt ett sådant förfarings¬ 
sätt: sjelf anser han sig t. o. m. hafva iakttagit regeln: ”in medio 
tutissimus ibis!” 
'0 Denna konseqvens har verkligen blifvit ett godt stycke ut¬ 
dragen af t. ex. en Jordan, en Déséglise, en Puget, en P. J. Müller 
m. fl. 
