168 
J. E. Areschoug. 
2. Victyosiphun Dniinilacrus Huds. 
Thallo usque tripedali olivaceo-flavescente inferne fistu- 
loso-tubuloso superne plus minus solido elongato ramosis¬ 
simo, ramis alternis 1. nonnunquam oppositis repetite ramu¬ 
losis, cellulis strati corticalis tenuis parvis in superficie an¬ 
gulato quadratis 1. rotundatis endochromate tenui flavescente 
repletis, cellulis strati interioris et tenuioris angustioribus 
e membrana tenuiori constructis. 
Scytosiphon foeniculaceus (Huds.) Lyngb. Hydr. p. 63 
t. lâ C. (exclus, fig. 3.) 
Dictyosiphon foeniculaceus Aresch. Phyc. mar p. 148 
tab . 7; Alg. sc. exs n. 103 et n. 319. 
Framkommer redan i Apr. och Maj månader, fästad på 
Scytosiphon Lomentaria, Ilea fascia och Chordaria fla¬ 
gelli/ ormis, då dessa växa i lugnt vatten; dessutom äfven 
fästad på andra föremål. Yid vestra kusten är den ytterst 
allmän; troligen äfven i Östersjön, der den blifvit funnen på 
flere ställen, ända upp till Dalarö. Slutligen lösryckt -från 
sitt fäste, uppkastas den på stranden i stora insnodda knip¬ 
pen, ej sällan i förening med Phloeospora subarticulata. 
Från föregående art är den ifrågavarande skild lmfvud- 
sakligast genom structures Kortikallagrets celler, som äro 
mycket små, synas understundom ordnade i longitudinella 
serier och fyllda med ett sparsammare gulaktigt innehåll, 
som ger växten ett gulaktigt utseende. Det inre lagret öfver- 
ensstämmer väl med samma lager hos föregående art, men 
cellerna äro smalare och hafva en tunnare membran. De 
öfversta grenarne och små-grenarne äro solida, men nedtill 
är växten fistulös eller tubulös, någongång till den grad, 
att det inre cellagret är reduceradt till ett tunnt lager, som 
man skulle kunna kalla periferiskt, liggande på kortikallag¬ 
rets inra sida. De enrummiga sporhylsorna, liksom hos fö¬ 
regående och hos följande form, mycket glest strödda, och 
i växtens riktning longitudinelt elliptiska, men kanske någon 
gång ock sphæriska. Någon spor-svärmning har det aldrig 
lyckats oss att få se. 
