174 
Literatnr-öfversigt. 
derpå, att man genom passande reagenser kan afskilja den 
sekundära membranen från den primära, och jemväl kan 
iakttaga att den senare genom en skarp gräns skiljer sig 
från den sekundära; funnes ett genetiskt sammanhang emel¬ 
lan dem häda, skulle vid reagensers tillsättande öfvergångar 
i färg visa sig mellan den primära och den sekundära mem¬ 
branen, hvilket dock icke är fallet. 
Man har vanligen antagit, att vid maceration i klorsy- 
radt kali och salpetersyra det primära nätverket skulle skil¬ 
jas åt i de två till hvardera af de närliggande cellerna hö¬ 
rande lamellerna, och cellerna på detta sätt skiljas åt. Detta 
antagande är falskt. Företager man nämligen en sådan ma¬ 
ceration, så finner man, om den varit mindre stark, den pri¬ 
mära membranen ännu qvar oklufven. Trycker man ett på 
ofvan nämda sätt hehandladt snitt med täckglaset, så lyckas 
det ibland att skilja den primära membranen från den se¬ 
kundära, som nu visar icke mindre än tre lager. Verkade 
deremot macerationen starkare, så upplöstes den primära 
membranen och den sekundära qvarstod med sina tre lager. 
Det är just detta senare fall man förut observerat, hvarvid 
man tagit den sekundära membranens yttersta lager för att 
vara den primära membranen. På flere ställen uti veden 
förekommer uti cellerna en förvedning, olik den vanliga. 
Här består nämligen membranen utaf fem olika lager, hvaraf 
den sekundära har differentierats uti fyra, och utaf dessa har 
ett antagit den primära membranens optiska och kemiska 
beskaffenhet. Förf. kallar detta en differentierad förvedning. 
Eingporerna (Hoftüpfel) har förf. egnat en grundlig un¬ 
dersökning och bidrager med nya fakta till förklaringen öf- 
ver dessa bildningars uppkomst och byggnad. Dör man ett 
radialt snitt genom de unga vedcellerna samt befriar dessa 
genom kokning uti ättiksyra från sitt protoplasma-innehåll, 
så finner man hos de celler, som ännu icke fullständigt ut¬ 
vidgat sig, på cellmembranens radiala väggar runda förtun¬ 
nade ställen, hvilka åt sidorna d. v. s. i horisontal riktning 
småningom öfvergå i den tjockare delen af membranen, 
