178 
Literatur-öfversigt. 
Bladen blifva längre ocli bredare, ju mer vatten som 
vid lika tillgång på näringsämnen likformigt tillföres. Bla¬ 
dens förstoring beror icke blott på en förökad cellbildning, 
utan äfven på cellernas förstoring. Ju bredare bladet blir 
genom cellförökning, desto flere blifva äfven kärlknippena, 
hvilket bäst kan iakttagas på midten af bladets längd. En 
och samma växtart har så necket färre klyföppningar på 
en bestämd yta, ju mer vatten den erhåller för sin utbild¬ 
ning. Men då klyföppningscellerna sjelfva förstoras, förhålla 
de sig som de öfriga epidermiscellerna ; hos de individer, 
som från början hafva riklig tillgång på vatten, äro de större 
än hos dem, som fördraga en beständig brist på fuktighet. 
Då den producerade torrsubstansen stiger med den förökade 
vattenmängden, som tillföres växten, så följer deraf äfven, 
att för frambringandet af en större mängd torrsubstans äfven 
en absolut större mängd klyföppningar äro verksamma, oak- 
tadt dervid det enskilda bladet visar färre klyföppningar pr. 
□ m - ra - vid denna rikligare vattentillgång. Häraf kan man 
lätt förklara de hos olika författare afvikande uppgifterna 
öfver antalet klyföppningar hos en och samma art. 
Observations sur l’hybridation dans les mousses. Par 
M. Henri Philibert. (I Annales des Sciences Naturelles, 
Botanique XVII, sidd. 225—240, pl. 18). 
Ett nytt och intressant bidrag lemnas i denna uppsats 
till läran om hybrider bland de kryptogama växterna. Yt¬ 
terst få exempel härpå hafva hittils blifvit funna, och enligt 
Sachs (Lehrbuch der Botanik, 3:dje upplagan sid. 810) hafva 
ej någon gång förr säkra och bevisliga hybrider mellan mos¬ 
sor blifvit iakttagna. Prof. Philibert sjelf känner ej häller, 
att deras existens förut blifvit bevisad. 
Förf. uppställer två resultat såsom tänkbara, om arkego- 
nierna hos en art befruktas af en annan närstående arts an- 
therozoider, nämligen: 
