182 
L i te ratur- ö fvor sigt . 
som först blifvit tagen från thallus af Ramalina calycaris. 
Då’ objektglasen med den tillsatta algen och sporerna insat¬ 
tes i den fuktiga luften först, sedan det på glaset tillsatta 
vattnet fullkomligt afdunstat, hindrades försöken icke vidare 
af mögelbildning. Förf. iakttog då, att den groddtråd, som 
utgår från en lafspor, eller någon af dennes grenar fäster 
sig vid ytan af en alg-cell och fortväxer der ett stycke. 
Derefter utsänder hyfen flere grenar, som likaledes fästa sig 
på ytan af andra celler af algen och frambringa ytterligare 
sidogrenar, så att slutligen hela alg-kolonien blir helt och 
hållen omsluten af. hyferna. Komma hyferna icke i berö¬ 
ring med algen, afstannar deras tillväxt snart. 
Då förf. vid sina försök icke erhållit en fullt utbildad 
lafthallus och dess utom användt lafgonidier och ej den rena 
algen, sådan den förekommer i naturen, så äro hans expe¬ 
riment, enl. refis åsigt, ej så bevisande, som han sjelf tyckes 
vilja anse dem. 
lieber (Me Lebensthätlgkeit (1er Yauclieria-Zelle und das 
Keproductloiis-Yennögen ihres protoplasmatischeii 
Systems. Von J. Hanstein. (Mederrheinische Gesellschaft 
für Natur und Heilkunde in Bonn. Sitzung der physikal. 
Sect, am 4 Novemb. 1872.) 
Vaucheria- arterna äro som bekant encelliga, så länge 
de endast frambringa vegetativa delar. Man har dock någon 
gång iakttagit skiljeväggar hos dem, men ej fullföljt dessas 
uppkomst, hvilket förf. gjort. 
Då Vaucheria- tråden till följd af sin finhet lätt knäc- 
kes, så måste det ofta inträffa, att äfven protoplasmasäcken 
i den blir sårad. Denne är visserligen ej så bräcklig som 
cellulosamembranen, men blir ofta, då den senare skadas, så 
sammantryckt eller sårad, att den på det sårade stället för¬ 
lorar sin struktur och hastigt dör bort. 
Genom jemförelse mellan flere fall har man blifvit van 
att anse, det döden oundvikligen skulle hemsöka en cell, om 
