184 
L ite r atu v - öfve r sj gt. 
vända de till sin gamla plats och uppfylla äfven likformigt 
utbugtningen vid ärret. 
Förf. öfvertygade sig äfven om, att dessa stora och 
vackra klorofyllkorn öfver hufvud aldrig under Vaucheria- tra¬ 
dens lif befinna sig i hvila, icke ens då den i det stora hela 
är i hvila d. v. s. icke växer. Oafbrutet glida de hit och 
dit och förändra allt jemt sin ömsesidiga ställning och grup¬ 
pering. Man måste antaga, att hela protoplasma-säcken i 
alla sina enskilda delar är inbegripen i en städse växlande 
sammandragning och utsträckning samt håller sig sjelf och 
allt, som till den hörer, i en beständig rörelse. 
Vid sina undersökningar har förf. begagnat en liten 
låda (ett slags ’Teuchtkammer”), som man kan förfärdiga 
på följande sätt. På ett tämligen stort objektglas fastkittas 
4 andra rätvinkliga glas, af samma tjocklek och omkring 
1 1 / 2 —2 centim. höga, så att deraf bildas en aflång, upptill 
öppen glaslåda. För att göra den stadigare fastkittas vid 
den ena smala änden en liten glasskifva så, att öppningen 
deraf betäckes till en längd af 1—1 Va centim. På midten 
af öppningen lägger man ett tunnt täckglas, så afpassadt, 
att det ej skjuter öfver kanterna af lådan. I en droppe 
vatten på sidan af detta täckglas lägger man det föremål, 
som man vill odla och undersöka. Slutligen gör man ett 
med öfvergripande kanter försedt lock, som räcker från den 
ena smala änden, der ingen tvärlist finnes, till ett litet stycke 
in på täckglaset, för att detta bättre skall sitta fast. Yid 
samma ände göres den smala, upprätta glasväggen 1—2 
millim. lägre än sidoväggarne för att befordra luftväxlingen. 
Lådan fylles med vatten till hälften eller en tredjedel; i 
båda ändarne kan man lägga litet bomull, så att den räcker 
öfver vattenytan för att underlätta afdunstningen. Då man 
icke med mikroskopet undersöker de i en sådan låda odlade 
växterna, sättes den i en större glaslåda, der luften äfven 
är mättad med fuktighet. 
