Literatur-öfversigt. 
185 
Sitzungsberichte der Gesellschaft natnrforschender 
Freunde zu Berlin. Zitzung am 20 mai 1873. 
P. Ascherson visade exemplar af Ranunculus sceleratus 
L. med flytande blad. Han hade ej någorstädes sett dem 
beskrifna utom möjligen hos Joh. Pollich, som angifver 
(Hist. plant. Palatin II p. 111), att de nedre bladen hos denna 
art hafva 6 tum långa bladskaft. (I Botaniska Notiser för 
år 1850, 225—6, har dock Tu. Fries beskrifvit en form af 
denna art med flytande blad: n ß foliis natantibus, reni¬ 
formibus , duplicato- er enatis”. Denna af honom funna form 
bidrog äfven till att han ansåg i fråga varande art böra föras 
till slägtet Batrachium ). 
De flytande bladen utveckla sig hos denna enåriga växt 
i den första lefnadsperioden, i fall den far gro i vatten. De 
äro antingen tätt hopade vid basen af stjelken, eller oftare 
skilda genom mer eller mindre förlängda mellanleder, och 
hafva långa och slaka skaft samt en flere gånger kortare, 
rundad, tredelad bladskifva med inskurna och tandade flikar. 
På sin öfre sida hafva de ett slags skifepithelium, bestående af 
aflångt runda celler, med talrika klyiöppningar, på sin undre 
sida deremot endast enstaka ldyföppningar bland epidermis- 
cellerna, som här hafva oregelmässigt och djupt bugtade 
sidoväggar. Då växten blommar, äro andra stjelkblad ut¬ 
vecklade och de flytande bladen hålla på att dö ; torkar vatt¬ 
net ut, går naturligtvis deras förstöring ännu fortare för sig. 
P. Magnus visade, att det endast är de flytande bladen, som 
på sin undre sida hafva bugtade epidermisceller. 
Entwickeluugsgeschlchte und Anatomie’ der Lenticel- 
len. Von E. Stahl. (IBot. Zeit. 1873, nr. 35 39, taf. V). 
Med namnet ”lenticeller” betecknar man små vårtlika 
utväxter, som tämligen allmänt förekomma på ytan af de 
växter, hos hvilka epidermis förr eller senare ersättes af 
kork. Detta namn begagnades först af de Candolle, som 
äfven sökte närmare bestämma, hvilka bland de förut under 
