23 
skulle jag vilja hemta stöd för mitt ofvannämnda 
påstående, att citatet «Gramen segetum altissimum, 
panicula sparsa» under sp. 63 uti Fl. Suec. ed. I 
skall med beräkning af Linné utgöra en rättelse 
af synonymet aGramen segetum panicula arundina- 
cea. Bauh. Pin. 3» uti Vet.-Acad. Handl. 1742 . 
pag. 31. 
Att Linné lade Tourneforts uppfattning af art¬ 
begreppet på samma gång som af den äldre syno- 
nymiken till grund för anförandet af synonymerne 
synnerligast i sina äldre arbeten, torde ej kräfva 
bevis, likasom att det af många ställen i hans sed- 
nare skrifter framgår, att han i tvistiga fall an¬ 
vände ((Alexanders svärdet», ehuru det ock ligger 
nära till hands, att han härvid stundom gick väl 
hårdhändt till väga. Det nu i fråga varande fallet 
lämpar sig ganska väl till belysande af nämnda 
förhållande. 
Af de tillägg, hvilka uti Tournef. Inst. T. I p. 
524 förekomma under ((Gramen capillatum paniculis 
viridantibus. J. B. 2. 462.» och under ((Gramen 
segetum panicula arundinacea. C. B. Pin. 3.», slu¬ 
ter jag mig till, att just dessa gifvit egentliga an¬ 
ledningen till sammanblandningen uti Lin. Fl. Suec. 
ed. I sp. 58 och 63 samt den sednare förvexlingen 
af dessa synonymer. 
Såsom ett stöd för min åsigt skulle jag ock 
vilja påpeka Linnés egen anmärkning uti Fl. Lapp. 
under sp. 50, hvilken påminner om J. Bauhini, så¬ 
som Tournefort helt säkert riktigt kallar dem, va- 
rieter af ((Gramen capillatum». Längre norrut än 
till Ångermanland har mig veterligen ej Apera 
spica venti (L.) blifvit anmärkt, hvaremot Aira 
casspitosa L. med Wahlenbergs auctoritet uti hans 
Fl. Lapp. sp. 54 kan anses såsom ett af Lapplands 
vanligaste gräs ((per universam Lapponiam sylvati- 
cam et subalpinam ubique frequentissime.». San¬ 
ningen kräfver, att jag erkänner bevisningen i 
