5 
ufversättningen af Chamasclrys spuria Frank. spec. 
9 (Joh. Frankenii Speculum Botanicum renov^atum. 
Upsal. 1659). 
Underligt kan det synas, att ej Linné, då han 
i Spec. pl. ed. II sönderdelade V. Chameedrys Spec. 
pl. ed. I uti 3:ne arter V. Teucriuin, austriaca och 
Chamaidrys, utbytte benämningen V. Chaina3drys 
mot V. prateyisis, hvilket från Rivinus enl. Fl. Lapp. 
lånade namn han sjelf begagnat uti It. W-goth. 
och som har sitt stöd redan i Teucrium pratense 
Lobelius (Veronica pratensis Dodonaji Pernpt. jfr 
följande art); samt att han ej i stället för namnet 
V. Teucrium valde V. sylvestris, då enligt hän¬ 
visningen till Bauh. Pin. och dennes intyg härmed 
skulle afses Chama3drys sylvestris Dodonasi Pernpt. 
p. 45. Namnen Teucrium och Chamaedrys be¬ 
gagnas hos de gamle om så många former, att 
den ringa stadga, som var vunnen, bort bevaras. 
F. 14 Serpyllifolia Lin, Ind. It. Oet. et Gotl. 
V. foemina Lin. It. Smol. p. 32; V. Femina. It. Oel. 
p. 39; V. foemina quibusdam. Joh. Bauh. Hist. T. 
3 p. 285 enl. Lin. Hort. Cliff. p. 9; V. femina Lin. 
Pan Suecus p. 237 och J. Bauh. Hist. T. 3 p. 285 
enl. Lin. Fl. Suec. ed. II sp. 16 * och Spec. pl. ed. 
II p. 16. 
V. serpyllifolia. Lin. Spec. pl. ed. I p. 12 och ed. II 
p. 15; V. pratensis serpillifolia. Bauh. Pin. p. 247 
(der dock, helt säkert orätt, står Y. sepillifolia). 
Jag vet väl, att Y. pratensis Dodona3i Pernpt. 
p. 41 (ej p. 247 såsom i Hort. Cliff. uppgifves) och 
* Endast i det fall att såsom här uti El. Suec. ed. II förekommer någon 
afvikelse från Spec. plant. ed. I eller ed. II, men icke vid hvarje art, har jag 
ansett nödigt att anföra speciesnumren äfven för detta arbete, men alltid pa- 
gina uti båda editionerne af Spec. plant., dels emedan Spec. pl. ed. I vanligen 
ansetts såsom första och egentliga källan för trivial- eller species-namnen, dels 
ock derföre att just denna edition ligger till grund för Flor. Suec. ed. II, der 
äfven den i första editionen af Fl. Suec. intagna nummer och heskrifning med 
fä undantag är uppgifven, samt slutligen emedan båda editionerne af Fl. Suec. 
alltid af Linné sjelf anföras uti Spec. pl. ed. II. 
