3 
betecknad med aLob. ic.», p. 466 fig. 2 förekommer 
väl ock denna art, men under benämning Anasral- 
lis aquatica. Dodonseus lemnar p. 593 (ej 893) 
alldeles samma figur som Lobelius, och hos honom 
uppgifves grunden till namnet med följande ord: 
«Nostra setas Anagallidem aquaticam nominat; ple- 
rique Becabungam, a Germanica apellatione voce 
mutuata: Germani Bachbunghen et Bunghen, Bel- 
gse Waterpunghen et Beckpungen, Galli Berle no- 
minant, unde et Berula Latine dicitur. Marcellus 
tamen Berulam dici refert, quam Graeci Tcagdafilvov 
vocant.» 
Y. foliis oppositis laevibus crenatis, floribus 
laxe spicatis ex alis. Lin. Hort. Cliff. p. 8 n. 5 
innefattar de båda, af Linné först i Fl. Suec. ed. I, 
men förut redan af Casp. Bauhinus och Tournefort 
såsom skilj da arter framställda V. Beccabunga och 
" V. Anagallis. Den i Hort. Cliff. från C. Bauh. Pin. 
hemtade synonyniiken är ock behäftad med ett par 
i ögonen springande tryckfel. 
I Fl. Suec. och Spec. pl. hänföres det syno¬ 
nym, som från Hort. Cliff. p. 8 hemtas, endast 
till V. Beccabunga, hvarjemte kännetecknen aflori- 
bus laxe spicatis ex alis». Hort. Cliff.» ändras i Fl. 
Suec. till afloribus racemosis lateralibus» och i Spec. 
pl. till wracemis lateralibus». 
Linné åberopar ock i Fl. Suec. ed. I Anagal¬ 
lis aquatica major, folio ohlongo. Bauh. Pin. p. 252 
vid sp. 10 och Anagallis aquatica major, folio suh- 
rotundo, Bauh. Pin. p. 252 vid sp. 11 eller de sed- 
nare uti Spec. pl. ed. I kallade Y. Anagallis och 
Beccabunga. Uti It. W-goth. p. 39 under n. 10 
och 11 äfvensom uti Ind. It. W-goth. förekommer 
ock Y. (10) aquat. fol. obl. skiljd från Y. (11) 
Beccabunga samt uti It. Scan. p. 278, ehuru ute¬ 
glömd i Ind. It. Scan., Y. Beccabunga foliis ob- 
longis (Flor. 10) eller Y. Anagallis Spec. pl. ed. 1. 
