XI 
Men Linné hade en annan, betydelseMlare och sjelf- 
ständigare afsigt med denna Index Itineris Oelandici et Got- 
landici, nemligen: tillgodoseendet på ett nytt, från Fl. Suec. 
ed. I afvikande, sätt af denominationen eller ett nytt första 
uppslag till nomenclaturen. 
Herr Prof. Fries säger p. 262 i sin utmärkta afhand- 
ling, ”Växternas vetenskapliga namn, akademisk stridsskrift, 
utgifven 1842”, delvis införd i Botaniska Notiser redan 1841, 
men i sin helhet först i Botaniska Utflygter, Bandet I: ”Bland 
de Linnéanska reformerna i Botanikens formella behandling 
voro inga vigtigare och mer underlättande för dess studium 
än införandet af de logiska artdefinitionerna och fixa art¬ 
namnen; båda i sig så enkla, att man nu svårligen begriper, 
huru de så länge kunnat undgå Botanisterna. De fraser, 
man förut begagnade både som diagnoser och namn, voro 
ingendera, i allt vaga och obestämda. Efter Linnés första 
åsigt skulle diagnoserna tillika tjena såsom namn, tills den 
jemt tvingande nödvändigheten att förändra och utvidga dessa 
ledde till antagandet af artnamnen eller nomina trivialia, 
som de af Linné benämdes.” och följande sida: ”Linné sjelf 
synes icke till en början insett deras vigt (jemf. Phil. Bot. 
§ 162) och har icke heUer för dem framställt några lagar, 
hvilka ock kunde vara öfrerfiödiga, dels emedan han genom 
deras allmänna införande i Spec. Plant för dem gifvit ett 
så lyckligt föredöme, dels emedan lagar förutsätta missbruk 
och tvister, hvilka för en ny sak icke i Linnés tid uppstått”; 
samt slutligen pagina 275: ”Prioriteten bestämmes från art¬ 
namnens allmänna antagande i Linn, Spec. Pl. 1,” 
Med Linnés egna arbeten såsom grund äfren för mina 
antaganden, torde det vara mig tillåtet att härvid söka läsa 
ett och annat mellan raderne. 
Linné hänvisar sjelf i Phil. Bot. (Stockholmise 1751) 
p. 202 § 257 med afseende på ”nomina trivialia” till Pan 
Suecus (eller den disputation med denna titel, hvilken under 
Linnés prsesidium ventilerades d. 9 Dec. 1749 och hvilken 
finnes intagen i Linnés Amoenitates Academicse Tom. II p. 
225—262, Holmise 1751), men tillägger i slutet af samma 
paragraf: ”Sed nomina Trivialia in hoc opere (Phil. Bot.) 
