frukter kunna påvisas, anser jag antagandet till fullo 
bevisadt. Men älven för spridning genom insekter och 
isynnerhet myror kan fruktens larvliknande utseende 
äga betydelse, hvilket jag vill särskildt framhålla på 
grund af så väl det bekanta förhållandet, att liere 
myror bruka bortföra liknande insektlarfver, som den 
direkta iakttagelsen i härvarande botaniska trädgård, 
att myror sysselsatt sig med dessa frukter. — Arterna 
af slägtet Calendula intaga sålunda en plats bland de 
högst stående växterna såväl genom sina frukters mång- 
formighet som genom blommornas förhållande för öfrigt. 
Ett annat intressant exempel på heterocarpi er¬ 
bjuda några arter af det Kapska slägtet DimorjjJiotheca. 
De fruktformer som här möta oss äro visserligen en¬ 
dast två, men tydligt skilda och utan mellanformer, 
nemligen 1) Fmd-frukter som äro platta, till form och 
storlek erinrande om Pastinacas delfrukter, och sitta 
lastade i midten af fruktställningen samt 2) larvliknande 
frukter; dessa sistnämda, som sitta i kanten af frukt¬ 
ställningen, hafva såsom modell för sin förklädnad 
tagit larver af en annan insektgrupp, nemligen skal¬ 
baggar och särskildt Curculionider. De äro så olika 
vindfrukterna att någon tanke på reducerade eller 
rudimentära fruktformer ej kan uppstå. Synnerligen 
befysande är deras anatomiska byggnad, *) som höge¬ 
ligen talar för en spridning genom insektätande djur. 
Den inre fruktväggen är nemligen bildad af ett mäk¬ 
tigt lager stenceller och 5—6 gånger så tjock, som 
motsvarande vägg hos vindfrukten. Då fröet hos 
vindfrukten kan erhålla tillräckligt skydd genom en 
mycket tunn fruktvägg, är det ju alldeles oförklarligt 
att fröna i dessa frukter skulle behöfva en 5 — 6 gånger 
tjockare fruktvägg, om det endast vore frågan om att 
skydda sig mot atmosferiliernas menliga inverkan. 
Slutligen vill jag påpeka den stora likhet som 
frukterna af vissa Melilotns-årter förete med Aphid er , 
