43 
i 
teml. bredt öppna, men de omgifvande cellernas väggar 
oftast något inbugtade. Hanblommor stora, tätt ho¬ 
pade på särskilda korta grenar nedanför de frukt¬ 
bärande *). 
I fråga varande arts närmaste förvandtskap synes 
svår att bestämma. Hvad som företrädesvis utmärker 
den samma är dels förgreningen — i hvilket afseende 
den snarare påminner om t. ex. O. affine än om den 
grupp, dit den, på grund af stomata, måste hänföras 
— dels den äldre kapseln, dels ock peristomet: så 
väl de stora , på ofvaiH angifna sätt skulpterade ytter- 
tänderna som de ovanligt grofva och breda cilierna; 
och härigenom skiljer den sig både från O. pumilum 
och andra arter, hvilka i första hand framställa sig 
till jemförelse. Hvad den öfvermogna kapseln beträf¬ 
far, så öfverensstämmer denna temligen nära med den. 
. hos O. stramineum eller kanske ännu snarare O. alpestre; 
men från dessa båda arter är den i fråga varande 
tydligt skild — förutom genom peristomet — äfven, 
bland annat, genom beskaffenheten af stomata **). 
Malmö i mars 1886. 
*) Det material, som för affattande af denna beskrifning stått 
mig till buds, har utgjorts af 5 — 6 tufvor, rikligen försedda med 
dels mycket unga, knappast ännu ur svepet fullt framskjutande, 
mössbeklädda kapslar, dels äldre, öfvermogna sådana; hvaremot jag 
ej kunnat påträffa utvecklade frukter med påsittande loch. Till följd 
häraf kan jag ej yttra mig om dettas beskaffenhet, liksom 
jag äfven, af samma anledning, har svårt' för att med tillbörlig 
noggrannhet angifva kapselhalsens längd. Erfarenheten har nemligen 
lärt mig, att man för att i detta afseende komma till ett slutgiltigt 
omdöme måste ha tillgång till ett éj alltför knappt förråd af kapslar 
i ett dylikt mellanstadium (hvilka då också — om undersökningen 
företages å torra exemplar — böra väl uppblötas, så att det egent¬ 
liga sporangiet drager sig tillsamman och halsen framstår tydligt 
begränsad ). 
**) Hos O. stramineum och alpestre äro dessa särdeles ymniga 
och merendels nästan helt öfvertäckta, i det de omgifvande cellernas 
väggar äro mycket starkt inbugtade och oftast äfven uppsvälda 
(st. holoperifrasta), så att stomafälten, sedda under mikroskopet, 
bilda liksom ett slags stjernformiga figurer. 
