84 
Oaktadt således i regel kos ormbunkarne bladets 
hela grundväfnad utgöres af s vamppar enkym, skall 
man emellertid vid ett närmare skärskådande af de 
olika mesofyllagrens celler snart gifva akt på vissa 
olikheter dem emellan, hvilka, sammanstälda med bla¬ 
dets vigtigaste funktioner, assimilation och transspira- 
tion, och med tanke på de af Stahl iakttagna rörel¬ 
sefenomenen hos klorofyllkornen, är o af ganska stort in¬ 
tresse. Alla lagrens celler äro visserligen plattade, 
af ringa höjd i förhållande till sin utsträckning pa¬ 
rallelt med bladytan; men de Öfre lagrens celler sluta 
mycket tätare tillsamman än de undre lagrens , och så¬ 
ledes är det inter cellulär a systemet vida bättré utveckladt 
på bladets undre än på dess öfre sida. Liksom hos 
egentligt bifaciala blad de celler, som stå på gränsen 
mellan pallisad- och svampparenkymet, äfven till sin 
anatomiska byggnad bilda en öfvergång mellan dessa, 
så är naturligtvis ännu mindre någon plötslig öfver¬ 
gång att vänta från den tätare väfnaden på skugg- 
bladets öfre sida till den lakunösare på dess undre. 
Cellernas olikhet faller oss derför tydligen bäst i ögo¬ 
nen, om vi jemföra celler ur det öfversta och det un¬ 
dersta lagret. Båda visa sig såsom nyss nämdes vara 
af ringa höjd, plattryckta och sträckta i bladets eget 
plan. Men undre lagrets celler ha en smalare kropp 
med från densamma utskjutande, vanligen endast i 
bladplanet liggande utskott 1. armar, hvilka stöta sam¬ 
man med liknande utskott från granncellerna ; utskot¬ 
ten äro af vexlande längd, hvarigenom äfven de af 
dem bildade intercellularrummens storlek kommer att 
variera. Dylika utskott bilda visserligen äfven det 
öfversta lagrets celler, men de äro här alltid färre 
och kortare, vanligen så korta, att man med mera 
skäl kan säga att dessa cellers sidoväggar der och 
hvar äro svagt invikna än att cellkroppen har ”ut¬ 
skott”. Icke heller träffa alltid dessa invikningar 
t venne granncellers sidoväggar på samma ställe, utan 
