108 
Med hänsyn till sistnämnda förhållande måste 
man skilja mellan olika grader af infödingsrätt eller 
rätt att i iloristiska arbeten såsom ”inhemska” upptagas. 
I sista upplagan af Hartmans Skandinaviens flora an- 
gifvas såsom i Sverige vildt växande 1475 arter, af 
hvilka dock 72 genom ett f betecknas såsom ”ej egent¬ 
ligen skandinaviska, utan förvildade”, hvarförutom om 
8 arter, som sakna dylikt tecken, uppgifves, att de 
äro ”egentligen utländska”, ”troligen ej inhemska” o. 
d. De återstående 1395 böra alltså enligt sagda ar¬ 
bete betraktas såsom fullt ”inhemska” eller ”vilda” 
inom Sverige. 
Beträffande de olika sätt, hvarpå växter inkom¬ 
mit i landet, saknas anledning att antaga, att någon 
enda art under senare tider inflyttat genom tillhjelp 
af vindar eller hafsströmmar. Grenom djur (flyttfog- 
lar) hafva — likaledes på senare tiden — knappast mer 
än tvenne (Potamogeton trichoides och densus) måhända 
. blifvit införda från sydligare trakter. 
Vida större inflytande har deremot menniskan 
utöfvat. Alla de af Hartman med f betecknade ar¬ 
ter hafva henne att tacka för sin förflyttning till 
Sverige. Flertalet af dem hafva varit odlade såsom 
ekonomi-, läkedoms- och prydnadsväxter (t. ex. Spiræa 
salicifolia , Salix alba och purpurea , Campanula rapun- 
culus , Coriandrum sativum , Althcéa officinalis , Fagopy- 
rum esculentum , Papaver somniferum , Galanthus nivalis , 
Lilium bulbiferum och Martagon , Colchicum autumnale 
m. fl.); andra hafva flyktat ur botaniska trädgårdar 
(t. ex. Pracocephqlum thymiflorum , Linaria striata , Pu¬ 
mex scutatus ) ; åter andra hafva inkommit med ballast 
eller främmande spannmål (ss. Papaver Phœas, Diplo- 
taxis tenuifolia, Lepidium Praha). Några hafva länge, 
åtminstone från medeltiden, funnits i landet (t. ex. 
Prunus domestica , Myrrhis odorata , Nasturtium Armo¬ 
racia , Tulipa silvestris m. fl.), under det att andra 
först på senare tid inkommit (ss. Matricaria discqidea 
