154 
hang torde det ej vara olämpligt att upptaga dem 
till jemförelse med hvarandra. Hos de örtartade väx¬ 
ternas stamdelar med deras merendels svaga epidermis 
och saknad af kork torde föga hinder för barken möta 
i att bispringa bladen i deras arbete i transspiratio- 
nens och assimilationens tjenst. Hos de vedartade 
växterna deremot måste förhållandet blifva helt annor¬ 
lunda. Hos de flesta bland dem uppträder redan ti¬ 
digt under första året ett korklager, som, om det icke 
helt och hållet omöjliggör, dock i hög grad motver¬ 
kar så väl transspiration som assimilation i barken, 
derigenom att det försvårar gasernas utbyte och sol¬ 
ljusets inträngande. Men äfven i de fall, då ett dy¬ 
likt korklager bildas först vid vegetationsperiodens 
slut, finnas andra struktur för hållanden, som utöfva ett 
liknande hämmande inflytande. I de flesta fall är 
ytterbarken hos träden mer eller mindre kollenkyma- 
tisk, och redan häruti liksom i en kraftig med starkt 
förtjockad yttervägg försedd epidermis — som i regel 
finnes hos dem af våra träd, som hafva sen korkbild¬ 
ning — ligger ett hinder för en lifligare transspira¬ 
tion ocJ^ assimilation genom barken. Sant är att ytter¬ 
barken hos åtminstone årets kvistar under sommaren 
innehåller klorofyll, och det är derför icke blott an¬ 
tagligt utan äfven ganska visst att den då tjenstgör 
som assimilationsväfnad, liksom innerbarken under den 
tiden äfven kan vara transspiratorisk, men det hin¬ 
drar ju icke att dessa funktioner vid vinterns annal¬ 
kande kunna träda tillbaka för den skyddande. Det 
ena utesluter icke det andra, och man ser häruti en¬ 
dast ett bevis på den ändamålsenlighet och sparsam¬ 
het, som naturen öfver allt vet att iakttaga. Inner- 
barkens likhet med bladens svampparenkym bevisar 
visserligen att den äfven han vara transspiratorisk, 
men det utesluter lika litet möjligheten, att den just 
genom inter cellular rummen under vintern tjenstgör 
som skyddande väfnad, som t. ex. kollenkymets egen- 
