165 
(1260 f.) öfver hafvet. Här och i de angränsande 
dalarne upptagas större eller mindre delar af odlad 
mark, medan landet för öfrigt till en höjd af omkr. 
2200—2600 fot (653—772 m.) till större delen be- 
täckes af barrskog, som här på ytterst få undantag 
när uteslutande utgöres af gran. Ofvanför detta barr¬ 
skogsområde vidtager ett smalare eller bredare bälte 
af björkskog (regio subalpina Wahlenb.), hvilket på 
långsluttande mark kan intaga temligen stor rymd. 
Det upphör vid en höjd af omkr. 2400—2800 fot 
(713—831 m.) *), hvarefter fjällregionen (regio alpina 
Wahlenb.) vidtager med snår af gråviden och dverg- 
björk, som karaktärisera den nedre delen. 
En stor del af tiden egnades åt undersökning 
af Areskutan (4780 fot, 1420 m. hög) och den när¬ 
mast deromkring liggande trakten, t. ex. Benfjället. 
Dessutom besöktes Manshögarne, Storlien, Snasahögen 
(omkr. 4920 fot, 1460 m. hög), Bunnerfjällen, Bun¬ 
ner stötarne (omkr. 5000 fot, 1485 m.) Tjallingklum- 
pen (omkr. 5000 fot, 1485 m.), Tjajtjasen, Ottfjäll 
och Wällistafjäll. 
I vestra Herjedalen insamlade Licentiat E. Hen¬ 
ning sommaren 1884 ett antal parasitsvampar, mesta¬ 
dels Uredineer, Ustilagineer och Peronosporeer, hvilka 
han godhetsfullt öfverlåtit åt föredr. att bearbeta. 
Peronosporeer na är o jemför else vis temligen spar¬ 
samma och synas ej spela någon större rol bland 
svampsjukdomarne i dessa trakter. Endast 14 arter 
äro anträffade, h vilka alla förekomma i barr skogsom¬ 
rådet. Några t. ex. Per onospor a parasitica på Capsella, 
P. Paäii på Matricaria inodora, P. effusa på Cheno- 
podium album (Herj.) och P. alta på Plantago major 
synas vara ^nästan uteslutande bundna vid de odlade 
*) De här meddelade höjdsiffrorna för de särskilda regioner¬ 
nas glänser afse hufvudsakligen Areskutan och de östra Ijällen. 
Vesterut emot Norge sjunka dessa gränser något. 
