Puccinia ( Mier opueeinia) Epilôbii DC. 
I Flore Française VI p. 61 beskrifver De Can¬ 
dolle en Puccinia Epilobii på E. origanifolimn från 
Pyreneerna, hvilken synes öfverensstämma med en 
Puccinia, som föredr. funnit på here af fjäll-Epilo- 
bierna i Jemtland. Den är äfven iakttagen i Eng¬ 
land och utdelad i Berkeleys’ Exs. N:o 348 samt är 
af engelska mykologer skild från P. pulverulenta Grev. 
Föredr. har haft tillfälle att iakttaga den från dess 
första framträdande men aldrig funnit den föregås af 
Æcidier eller Uredo, så att den redan derigenom är 
väl skild från P. Epilobii tetraejoni (—P- pulverulenta), 
hvilken eger alla tre sporformerna. 
Spor hoparne äro små, rundade och sitta på un¬ 
dersidan, sällan på öfversidan af bladen, temligen tätt 
samlade, men de sammanflyta ej, de blifva tidigt nakna 
och omgifvas på sidorna af den söndersprängda epi¬ 
dermis, så att den tomma spor hopen har rätt stor lik¬ 
het med en æcidiebâgare. Sporpulvret är brunt. Spo¬ 
rerna äro bredt elliptiska aflånga eller temligen 
oregelbundna, med temligen ^ långa snart bortfallande 
skaft, i båda ändar afrundaete, på midten starkt in- 
snörade så att de ofta ha utseende af en 8, i spetsen äro 
de ej förtjockade. Membranen är försedd med fina 
punktformiga vårtor. Sporerna äro 27—40 u långa, 
17—25 u breda. 
Puccinia (Micropuccinia) scandica n. sp. 
t 
Liknar till det yttre ganska mycket föregående. 
Sporhoparne äro dock något ljusare, rödbruna eller 
mörkt kanelbruna, samt hafva större benägenhet att 
flyta tillsammans. Sporerna äro klubblika eller om- 
vändt äggrunda, i spetsen förtjockade, afrundade 
eller något tillspetsade, vid basen afsmalnande i 
skaftet, vid skiljeväggen insnörade. Membranen är 
mycket fint punkterad; blott på förtjockningen äro de 
