201 
form (Botan. Tidskrift 3 Bind, 2 H., 1869, pag. 86 
—87). Tyvärr knnde föga uppmärksamhet egnas åt 
detsamma, och blott ett par små q vistar medfördes. 
Hos dessa är o emellertid bladen, af h vilka de största 
uppnå en längd af 92 och en bredd af 64 mm., i 
öfverensstämmelse med Langes beskrifning icke, såsom 
hos hufvudformen vanligen är fallet, tydligt småtan- 
dade med ofta ganska spetsiga tänder utan i kanten 
bredt och oregelbundet bugttandade med vanligen 
grunda, stundom dock temligen djupa inbugtningar. 
De sekundära nervernas antal är betydligt vexlande 
och till följd af oregelbundenheter i nerveringen ofta 
svårt att bestämma men synes dock hos ett af de 
största bladen böra uppskattas ända till 10 eller 11 
på h var je sida. Från Langes beskrifning eger den 
afvikelsen rum, att sekundärnerverna i de flesta fall 
utlöpa i tänderna, såsom hos hufvudformen, sällan 
der emot i inbugtningarna mellan dessa. 
Prof. Lange nämner intet om nerveringen för 
öfrigt, ej hellnr om bladskifvans form. Hos det af 
oss anträffade individiet är de större nervernas grof- 
lek påfallande, hvarjemte de sekundära dels sakna det 
strängt rätliniga förlopp, de ega hos hufvudformen, 
dels är o mycket olikstora, så att några förlora sig 
redan på halfva vägen mot bladkanten, under det att 
andra äro synnerligen kraftiga och ofta utsända mer 
eller mindre grofva tertiära grenar. Den hos huf¬ 
vudformen särdeles skarpa skilnaden mellan medel¬ 
nerven och de sekundära nerverna å ena sidan samt 
det fina ådernätet å den andra är således här nästan 
utjemnad. Bladskifvans bas är mer afrundad och spet¬ 
sen kortare och mer trubbad än hos hufvudformen. 
Dessutom vill jag framhålla, huru som vi båda funno 
trädets hela habitus i hög grad frappant, i det att 
de knotiga grenarne bildade en krona, som snarare 
påminte om ekens än om bokens. 
