208 
björkregionen var fjällsidan klädd med en skog af 
Alnus incana , i hvars nedre del undervegetationen var 
synnerligen enformig, blott utgjord af Digitalis, Oxalis, 
Cerastium vulgatum , Aira ccespitosa, Rumex acetosa, Cir¬ 
caea intermedia, (enstaka exemplar af) Saxifraga stella¬ 
ris, Dolypodium Phegopteris och Dryopteris ; högre upp 
tillkommo enstaka rönnar och häggar, Stellaria nemo¬ 
rum, Cardamine silvatica ( närmande sig * ambigua), 
Veronica serpyllifolia, Ranunculus acris, Geranium sil¬ 
vaticum, Epilobium montanum, Fragaria vesca, Alchemilla 
vulgaris och alpina, Geum rivale, TJrtica dioica , Carex 
pilulifera och pallescens, Polystichum spinulosum , Aspi- 
dium angulare, Cystopteris fragilis och Struthiopteris 
germanica. Föregående utgör en på platsen uppgjord, 
noggrann förteckning öfver alla kärl växter, som sågos 
i nämnda alskog. Vid öfver gången till björkregionen 
uppträdde utom Betula odorata alpina och subalpina 
växter såsom Salix lapponum, Cornus suecica, Linncea 
borealis, Epilobium anagallidifolium och möjligen lacti- 
florum, Gnaphalium silvaticum och norvegicum, Juncus 
filiformis, Vaccinium Vitis iclœa, Myrtillus nigra, Blech- 
num Spicant, RJiodiola rosea, Allosorus crispus 'och högt 
uppe under en brant afsats Paris quadrifölia. På de 
sluttande ängarne nedanför alskogen förekommo bl. a. 
Oxyria digyna och Centaurea Jacea , som här ersatte 
de i yttre Hardanger vanliga C. nigra och decipiens , 
hvilka här ej kunde anträffas. 
Af det föregående synes, att de s. k. Ilexväxterna, 
långt ifrån att på denna nordliga breddgrad föra ett 
tynande lif, tvärtom utgöra en af hufvudbeståndsde- 
larne i vegetationen; så t. ex. är B unium flexuosum 
områdets allmännaste umbellat, Primula ac aulis ersätter 
fullständigt P. officinalis, Centaurea nigra, Digitalis 
purpurea, Sedum anglicum och Erica cinerea gifva hvar 
och en genom sitt massvisa uppträdande vissa områ¬ 
den en särskild prägel. 
