211 
Hos den grupp af ’Vandrare 71 , hvilken represen¬ 
teras af Potent illa reptans och andra arter af detta 
slägte, hvilkas ”vandring” skulle föranledas af de kry¬ 
pande blombärande skotten eller skottsystemen, kunde 
”vandringen” innebära hvarken en förflyttning af växt- 
ståndet eller — åtminstone direkt — en förstoring 
af artens utbredningsområde *), utan vore väl att upp¬ 
fatta såsom en med blomningen och fröspridningen 
närmast sammanhängande företeelse, då den bör leda 
till blommornas fördelaktiga exposition och öka möj¬ 
ligheten för könsafkommans spridning utanför moder¬ 
växtens område. 
Pyrola secunda skulle enligt den gängse uppfatt¬ 
ningen räknas såsom vandrare äfven sedan det af 
föredr. visats, att den eger — icke (såsom det antagits) 
en hastigt döende hufvudrot, utan ett efter all sanno¬ 
likhet under hela växtens lif fortfarande primärt rot¬ 
system och en till ett sammanhängande helt förenad 
skottmassa. Denna växts vandring skulle sålunda 
blifva liktydig med en årligen fortgående förstoring 
och utvidgning af skottkronan och i likhet med ”vand¬ 
ringen” hos Potentilla reptans innebära hvarken en 
förflyttning af sjelfva växtståndet eller en utvidgning 
af artens utbredningsområde, men väl befordra blom¬ 
mornas exposition och föröka sannolikheten för köns¬ 
afkommans spridning öfver ett större område samt 
derjemte möjliggöra utvecklingen af en stor örtblad¬ 
massa under gynsamma assimilationsförhållanden. 
Enligt föredragandens åsigt borde de båda sista 
skottbyggnadstyperna icke ställas i samband med van¬ 
dring, Fragaria vesca' s skottbyggnad uppfattas såsom 
ledande till spridning, men vandring användas såsom 
*) Detta senare naturligen under den förutsättning, att dessa 
skott eller skottsystem icke alstra groddskott. Hos Potentilla rep¬ 
tans synes en dylik groddskottbildning vara vanlig i Upsala-trakten 
Jfr. N. Hjalmar Nilsson, Dikotyla jordstammar, separ. ur Lunds 
Universitets Årsskrift. T. 21; sid. 123. 
