215 
knappast är antagligt, att en så utmärkt ock karak¬ 
teristisk art, der est den förefunnits i någon betydenhet, 
skulle kunnat undgå botanisters uppmärksamhet. Sedan 
denna tid har den vunnit en ansenlig utbredning; 
den anträffades å alla de ställen, der föredr. uppehöll 
sig, flerestädes i stor ymnighet, och torde numera 
vara att anse som en af Klarelfssträndernas allmännare 
pilarter. 
På grund af den ensidiga riktning, hvari dessa 
båda Salices, hittills åtminstone, här utbreda sig, skulle 
man kunna tro, att denna spridning till hufvudsaklig 
del ombesörjes af elfven, som vid islossningen om vå- 
rarne och i allmänhet vid högt vattenstånd rycker 
med sig hela individer eller delar af sådana, hvilka 
sedan på andra platser normalt fortsätta sin tillväxt 
eller inbäddade i sanden ge upphof till en riklig skott- 
bildning. Emellertid torde den spridning, som sker 
på denna väg vara af underordnad vigt i jemförelse 
med den genom frösådd. Ty att denna är den i re¬ 
geln förekommande ansåg föredr. framgå deraf, att 
bankar och flacka stränder, som nyligen höjt sig öfver 
vattenytan, i allmänhet öfver hela sin yta bekläddes 
af en ung vegetation, hvilkens härstamning från grodd¬ 
plantor derjemte i några, om ock få, fall kunde kon¬ 
stateras. Vanligen befans i dessa ungsnår — stundom 
egande en betydlig utsträckning — den ena busken 
af ungefär samma storlek och utveckling som den 
andra, och detta kunde påtagligen icke vara fallet, 
derest de blifvit dittransporterade af elfven från olika 
lokaler och på olika tider. Men hvarför denna sprid¬ 
ning i så fall sker uteslutande i elfvens riktning och 
ej samtidigt äfven inåt landskapet, torde ej vara lätt 
att säga. Efter hvad föredr. varit i tillfälle att se, 
trifvas såväl S. triandra som S. dapJmoides odlade utom 
elfstr änder na förträffligt, och för öfrigt saknas inga¬ 
lunda lokaler egnade för en Salixvegetation i de af 
elfven genomflutna trakterna. 
