Så länge jag endast funnit den förra formen, tvekade jag hvart 
den horde hänföras* men sedan jag vid milt sednare besök på 
-Dovre (som tyvärr var så sent på året att arten äfven nu var 
i frukt) också ehuru sparsamt fann den andra formen, som i allt 
/ 
det väsendlliga öfverensstämmer med den först upläckta, var 
' 
jag förvissad om vextens arträtt. S. nivaiis laxa har 3—5 tum 
långa utbredda men ej rotslående stjelkar med glesare blad och 
<\i så tjocka men längre blomskaft (dock ej §å förlängda som på 
den motsvarande fruktbärande formen af S.~ saxatilis). Det 
som genast karakteriserar denna art från S. saxatilis «år dess 
mörkare färg, saftigare utseende och kortare mera rundade kaps- 
I 
ler. Den laxa formen återkallar omedelbart i tanken Sag. stri¬ 
da Fr. och jag vore frestad tro att Sag. strida frän fjällen 
rättligen hörer till närvarande art. 
9. Polenlilla Tormentilla Siblh. Af denna art s.atnlade 
jag under förlidna årets höst vid Ronneby i Bleking några 
V 
exemplar, som vid första anblicken syntes ganska utmärkta. De 
voro ovanligt frodiga med alla småbladen omvändt-äggrunda, 
rotblaaens nästan rhomboidiska; blommorna större än de vanli¬ 
gen förekomma. Bladen liknade nästan fullkomligt dem hos en 
form, som under eget artnamn (hvijkel jag dock nu glömt) är 
lemnad i Reichenbachs flora germanica exsiccata . Nu ifrå¬ 
gavarande form förtjenar dock ej anföras som varietet, emedan 
den ensamt har att tacka lokalen för sim tillkomst; den vexle 
nemligen på ett ställe der skogen var nedbränd och jorden så¬ 
ledes genom askan blifvit fetare; strax bredvid på magrare stäl¬ 
len förekom den vanliga formen med hvilken den genom mel¬ 
lanlänkar fullkomligt sammanflöt; och jag skulle ej här nämnt 
den förra, om ej dess åsyn i milt minne återkallat den nyss¬ 
nämnda i Fl. germ. exsicc. lemnade nyfabriserade arlen, som 
måste nedsjunka till en blott lokal-form. — Utom de hos Förff. 
upgifna skiljemärken mellan P. Tor/n. och P. procumbens 
Siblh. erbjuder fruktens beskatfenhel och blomfodret sådana, i 
det all detta efter kronbladens fällande hos den ena slutar sig 
omkring och sålunda liksom öfverläcker karpellerna, men hos 
den andra förblir öppet. 
