115 
eller icke. Den utmärker sig genom upblåsla fullkomligt klot¬ 
runda, nervlösa frukter, som under torkning erhålla trenne ore¬ 
gelbundna åsar. 
d. C. strictæ. Strån nch alla bladen före och 
under blomningen fullkomligt uprätta (stricta), de 
förre nästan bara, emedan de nedersta slidorna äro 
bladlösa; bladslidorna slitne mer eller mindre fi- 
brillösa. Stråns blad mycket smala, ränlade; rot- 
skottsbladen vanligen bredare, men allas kant, ehu¬ 
ru smal, böjer sig vid torkning nedåt (revoluta). 
Normalt vexa samtliga hithörande arter i stora tuf- 
vor, utan alla rotskott, då alla istråns bas blir af 
de öfverliggande fjällen trekantig, märkbarast hos 
C. stricta, men hos C. tur/osa är tufvan oftast up- 
löst, så att roten blir krypande och utskjuter sto- 
loner; detta synes likväl bero af vextstället bland 
mossa i kärrjord, ty verkligen cæspitosa former, 
fullkomligt lika C . cæspitosa , finnas både af C. turfosa 
och C. vulgaris! — Denna stams (stirpis) arter äro 
till utseendet mera skiljda än de öfriges, men sä¬ 
kert icke mindre förvandta; jag har de bedrägli¬ 
gaste medelformer mellan C: strida och cæspitosa 
och mellan C. cæspitosa och C. turfosa , ehuru den 
sistnämda vanligast förvexlas med C. vulgaris. 
10. C. slricta. Sådan denna art vanligen hos oss 4 före¬ 
kommer (2—4 fol hög med Ijockt slyfi, näslan bladlösl sira, 
med många hanax och dessutom hanblommor i spetsen af honaxen), 
i 
afviker den betydligt från utländska förfallares beskrifningar b e. 
Smiths, hvilken man snarare skulle anse hämtad från någon 
form af C. turfosa. Dock finnes äfven af vår C. slricta en 
bestämd varietet, knapt quarlerslång, med ett enda hanax, 
bibehållande alla artens väsendtliga karakterer. Dessa äro: tätt- 
l ' ‘ v 
