- 116 
tufvigl vextsäll, ulan rotskott, a HLid styfl tjockt bräckligt (ej 
segl) strå, som nedtill, af de lätt öfver hvarandra liggande kö- 
lade bladlösa fjällen, blir skarpt trekantigt; de följande bladen 
blifva föga utbildade, korta, smala, rännformiga, före fruktens 
mognad bortvissnande; men de sterila sidoskottens blad äro bre¬ 
dare, nästan som på C. acuta , och slutligen slaka, i spetsen 
hängande, tillfölje af den mellersta rännan och de breda ned¬ 
böjda kanterna försedda med dubbel köl på öfra sidan, eller 
dubbel ränna på den undra. Alla bladslidorne uplösas slitne i 
en mängd grofva fibriller. 'Endast nedersta blomskärmen är bla- 
dig, mycket kort och smal. Frukten liknar till alla delar den 
hos C. prolixa, är äggruudt spetsad, tät t tegel lagd, på båda si¬ 
dor plattad, uphöjdl nervig, och utmärkt lätt och tidigt aCfallan- 
de från fästet, hvarigenom den skiljes från alla andra arter *). 
Vexande på magrare kärrjord, f. e. bland C . turfosa , blir den 
steril med felslående ax. 
i i« 
11. C. cæspilosa L. Ar helt och hållet bildad efter före¬ 
gående arts typ, men är till alla delar spädare och i afseende 
på frukterna slår den till föregående i alldeles samma förhål¬ 
lande, som C. acula till prolixa; de äro nemligen på båda 
sidor konvexa, trubbade, tält packade, utspärrande, nervlösa, 
fast quarsillande. Och denna analogi utsträcker sig äfven till 
de äldre lufvornas gulgröna färg, genom hvilken och sitt alltid 
lufviga vextsäll denna väl är den enda starrarl man på alla vå¬ 
ra sidländare marker igenkänner på hela 100, ja 1000 stegs af¬ 
stand, och på dessa lokaler lemnar det mesta hö. Yngre äro 
både strån och de sterila bladskotten uprätta, men förlängas se¬ 
dan betydligt och blifva slaka, nedliggande; endast de ofta fel¬ 
slående strån förblifva slyft uprätta. De blommande strån äro 
nedtill beklädda af flera bladlösa vanligen trinda slidor, som up¬ 
lösas rispade i ett mycket fint spindelnät; endast den näst öf- 
versta bladslidan har ett kort, den öfversta ett långt -platt blad 
lika de sterila skottens blad, mycket mera utbildade än före- 
i 
«. i 
s *) Visserligen affalla slutligen frukterna hos alla, men deras tidiga 
aifallande och lösa vidfästning är för denna art högst karakteristisk . 
/ 
