t 
m 
"gåendes 1 och icke, som dess, snart bortvissnande. Detta är artens 
säkraste karakter, hvarigenom den all tid skiljer sig från 
de närbcslägtade, och aldrig kan jemföras med C. vulgaris, som 
utom dess har inrullade (involuta) blad, då C. cæspitosa har 
alla bladen bildade efter rotskoltsbladens typ på föregående art, 
endast bredare och slakare. Blomskärmen äro ganska korla, of¬ 
tast utan all bladspets, kortare 4n strået, ehuru axen sitta tätt 
närmade till hvarandra i loppen, vanligen korta, trubbiga, oskaf- 
tade; men på Sphagnunø-lufvor i öppna kärr har jag funnit en 
form, som har långa, cylindriska, skaflade och hängande ax; 
föröfrigt i allo lika den vanliga. Hanaxen högst sällan mer än 
9 
ett, äfven hos de frodigaste varieteterna. Likväl finnas deraf 
( i 
flera märkliga förändringar, såsom en vexande på myckel torra 
ställen, med tjockt alltid upräll slyft strå och kortare uprälla, 
styfva blad m. fl. Men den märkvärdigaste är onekligen en 
kärrform, vexande bland videbuskar på sank skuggig lokal i 
sådan mängd och så konstant, att den möjligen i en framtid 
kommer alt uplagas som en medelart imellan denna' och före¬ 
gående. Alla skotten äro vid basen af bladlösa fjäll- lika tre¬ 
kantiga som hos föregående art; strån och blad föröfrigt, äf¬ 
ven till* färg, lika C. cæspitosæ, blott mycket längre, ända till 
3—4 fot långa, men så veka alt strån vanligen böja sig ned 
bågformigt till marken. Axen åler både till fröhus och hänge¬ 
fjäll närmast lika C. stridæ, båda betydligt längre och spetsa¬ 
de samt mer plattade än på den vanliga, och n. lika lätt som C. slric- 
tæ atTallande; dock äro de nervlösa, icke tegellagda, samt tilli¬ 
ka något konvexa på båda sidor. Också kunna på samfna tuf- 
va finnas ax med fröhus i det närmaste liknande C. cæspito - 
sa vera. Den framställer en fullkomlig medelform mellan des¬ 
sa arter, hvilkas skillnad man föröfrigt icke lärer belvifla;men 
skarpa gränsor updragas icke imellan C. strida och C. cæspi¬ 
tosa , om ej denna form särsluldl anmärkessom » pacifica» . Den har, 
som de flesta öfriga, ofta ett ax från roten på mer än folslångl 
skaft, som således synes tillkomma alla arter. 
i 
12. C. lurfosa Fr. 1. c. Ehuru denna art, hvilken i otro¬ 
lig mängd betäcker hela norra sträckningen af Läby träsk i 
