119 
lerne äro alltid färre än hos C. stricla och C. cæspilosa , gröf- 
rc än den sednarcs, finare än den-förras. Från all'C. cæspilosa 
håller den sig i afseende t il 1 stationen sk il jd; men C. strida 
utträder ofta på C. turfosæ lokaliteter, liksom C . turfosa in¬ 
träder i dennas — och dervid har man bästa tillfälle ob¬ 
servera deras skilnad. På C. turfosæ lokalitet är C. strida 
vanligen steril, men kännes ändock genast igen af sina bredare 
laxare rotskotlsblad ; derefter närmande sig sin egentliga station får 
den endast hanax (vanligen flera) eller felslående ax, tills den 
i buskarnas grannskap utbildar sig fullkomligt. När nu C. tur¬ 
fosa kommer inuti C. sfriclce egentliga lokalitet, blir den väl 
mera högvext, men snarare gracilare och böjligare (som C. cæs- 
pilosa arcuata ), och öfriga talrika karakterer skilja den alltid 
lätt. 
Tredje Serien med ennerviga hängefjäll, strån 
alltid uprätta med bladknippe (ofta vissnadt) vid 
basen, allä sidor titan fib riller. Axen likaledes all- 
tid uprätta, äfven då de äro skaftade och gracila. 
Från förra serien skilja de sig dessutom genom 
blad och blomskärm som under torkning antingen 
med kanterne inrulla eller förbjifva platta äfven 
om kanten är nedböjd. 
/ • 
e. C. vulgares. Bladen under torkning inrulla¬ 
de (involuta). Blomskärmen längre än strån. Fjäl¬ 
len kortare eller smalare än frukten. 
13. C. aquatilis. Denna vanligen stora art har staturen 
af C. strida och C. acula , men lätt skiljd genom ofvan angif- 
na karakterer, och från samsläglingarne genom trubbkanladt slätt 
strå och små hoptryckta nervlösa frukter. Men den har äfven 
former med cuspiderade hängefjäll och mycket lågvexta, helst på 
hafsslränder (äfven vid Stockholm öfvergår den på dylika loka¬ 
liteter till C. angui/ lat a Drej.), hvarigenom den så närmar sig 
till C. sa/inæ , all den med möda skiljes derifrån. 
