142 
verklig arl äfven rga fy lografiska karaklerer; en åsigl som sy¬ 
nes delad af alla, äfven af Res. sjelf, då så mycken omsorg all¬ 
lid användes alt uppsöka dem, om än aldrig så minutiösa. Bör 
man äfven icke frukla atl, om ock den grundlige vetenskaps¬ 
mannen kan härleda någon sanning af de biol. karaklererna, des¬ 
sa likväl ensamma skola lemna för slort spelrum åt dilellan- 
- v 
tismen, som hufvudsakligen slräfvar atl ulmärka sig med något 
nytt, då de onekligen mer än de fytografiska låna sig till en 
subjektiv behandling? Huru mycket kan t. ex. icke göras endast 
af Agroslis slolonifera , Poa pratensis , Molinia maritima , 
att jcke tala om hundrade andra arter, om endast biologiska 
• • 
karakterer rådfrågas? Äfven tror jag icke all nybegynnaren, 
för hvilken min Handbok är skrifven, förlorar mycket genom 
ett misstag om art eller ej, då sådant under vidare studier otvif- 
velakligt korrigeras; — och då undersökningen härigenom un¬ 
derlättas, på samma gång som arbetet vinner i korthet (och 
pris), ulan att förlora i innehåll, synes mitt framställningssätt, 
så länge några tvifvel återstå om föremålet, eller 
delta saknar tillräckligt tydliga karakterer, kunna försvaras. 
Då jag i förordet uttryckligt gifvil delta behandlingssätt tillkän¬ 
na och frånsagt mig en auktoritet, som man nolens volens velat 
påtruga mig, samt då jag nästan alltid ulan anmärkning, ännu 
mindre klander, hänvisat till källorna, anser jag mig hafva 
handlat så ärligt och anspråkslöst, alt klandret mera bort rikta 
sig mot sjelfva planen (hvarom företalet, i händelse man eljest 
icke kan se den, upplyser), om den är oriktig, än mot utföran¬ 
det. — Hvad enskildt de båda arterna af A/opecurus angår, 
var deji, som slöd ofta åberopade K och ännu, då A. nigricans 
(ruthenieus) behandlades i min Flora, osäker derom, helst Ry¬ 
ska frön deraf endast gåfvo den vanliga A. prat ensis ; dessutom 
1 saknas icke antecedentia, som möjeligen kunnat inflyta på den- 
kar., ansetts endast kunna grunda variationer af olika värden. 
Nyttan af deras iakttagande såsom vinkar till nogare granskning 
är jag långt ifrån att bestrida; äfvensom till begagnande i dia¬ 
gnostiken, då de understödjas af fytografiska. Imellertid torde 
gränsen mellan båda slagen blifva nog står att ugdraga. 
I 
