158 
såsom dessa hiltilis visat sig, endast af den magra lill A. Tha- 
liana gränsande formen, hvarföre jag ej kunde anse den för 
A. arenoso . I både 2 och 3 uppl. uppger jag likväl A. are¬ 
nosa L. Fl. Su. såsom elt bestämdt synonym lill A. Thal. fl 
i 
urbicola förmodande denna vara skiljd art, sedan jag sett ett 
från Fredrikshamn af Prytz meddeladt ex. och vexten lefvande i 
Strängnäs. Alt den ej genast framställdes som egen art härrör¬ 
de deraf, alt jag ej var säker alt den vore den utländska, af 
Linné i Sp. PI. 2 och af Ulländningarne antagna, ‘starkt stjern- 
håriga arenosa , äfvensom jag här såsom alltid hellre upptog en 
osäker vext som var. än som art. Sedan Prof. Fries framställt 
den som sådan och jag erhållit fullt karakteristiska ex. såväl 
från Norrköping som Strängnäs, följde jag med nöje Prof. Fries. 
Men alt A. arenosa från Norrköping är 'absolute sjiiljd” från 
den s. k. Arabis Thaiiana vär. lyrala från Strängnäs är hvad 
jag bestrider; jag anser dem tvärtom för så identiska som 2 
vexler kunna ^vara. Hvad sedan de öfriga lpca angår, skall 
man finna magra Norrköpings- och Slrängnäs-exemplar fullt öf- 
verensslämmande med Smedjebackens, Helsingska från Norrbo, 
o 
det Prylziska och slutligen Kandid. Ångströms, troligen af Prof. 
Fries approberade, båda sista från Fredrikshamn. , Mina Umeå- 
oxemplar äro ännu magrare och kunna lika väl läggas under 
A. Thaiiana , men äro för unga att bestämmas af-fröen. Ve- 
sterås-exemplar har jag aldrig sett, ulan efter gammal uppgift, 
såsom icke osannolik, då vexten å ömse sidor förekommer, in¬ 
fört stället. ' 
45. Sinapis arvensis fl. Både denna och hufv udformen 
(med hela blad) hafva ofta ända till 12fröiga skidor, så all ski¬ 
dor och blad slå icke i något förhållande till hvarandra; åter¬ 
står således, så vidt jag kan se, endast hårighelen. 
46. Fumaria capreol. Den rödblom. från Norge har bal¬ 
jorna lika trubbiga som den hvit- eller gul-blommiga och fo¬ 
derbladen nära hälften så långa som kronan; Kochs karakterer 
gifva således ingen för mig tillfredsställande grund till art- 
skilnad; imellerlid är jag ledsen alt ej hafva särskildt upptagit 
båda formerna, på den af Prof. Fries anmärkta olikheten alt 
