183 
\ 
folia L., Leoni odon autumnalis L. ft Taraxaci\ Hieracium 
af pinum L., G naphaliu in supinum L., alpinum Lf Erigeron 
uniflorus L., Carex rupeslris All., C. alrala L., ustulat aVUg., 
ornilhopoda Willd., Salix polaris Wg., Rhodiola, Cystopteris 
montana Bernh., Asplenium viride Huds. 
Vid jemnförelsen mellan Snasahögen och Areskulan finner 
man följande skillnader i hänseende till antalet af de vexter, 
som egentligen tillhöra fjällen.- Snasahögen saknar i sin vexl- 
samling Veronica saxatilis Linn. fil,, Luzula spadicea DG., 
Tussilago frigida L., Erigeron elongalus Ledeb., Salix ovala 
Ser., Blechnum Spicant Rich., Cryptogramma crispum Br., 
hvilka Areskuian eger, men möjligtvis kunna flera af dessa i 
en framtid upläckas, enär Snasahögens vidsträckta fjällbygd än¬ 
nu är föga undersökt. Egna för Snasahögen äro: Angelica 
Archangelica L., Luzula hyperborea Br., Saxifraga aizoides 
L. ft auratilia, S. cernua L., *S. cæspilosa L., Pedicularis Oe¬ 
der i Vabl, Phaca frigida L., Chamorchis alpina Rich., Goody - 
era repens Br., Cobresia caricina WiUd. *), Carex livida 
Willd., Salix polaris Wg. — I sjelfva naturen är vid Snasahö- 
gen ett märkbart afbroll mot Areskulan och dess nejder. Vid 
det senare fjället, i synnerhet kring dess fot, rader den yppi¬ 
gaste vextlighel och orten är bebyggd. Mot Snasahögen, på fö- 
• ' \ 
ga afstand från Norrska gränsen, höjer sig landet allt mer och 
mer, antar ett ödsligare utseende och blir fattigare på vexter. 
Menniskoboningar blifva sällsynta; men deremot framställa de 
vidsträckta kärren och de ogenomträngliga skogarne den rätta 
bilden af en norrländsk ödernark. — Snasahögen, mindre beqväm 
alt nalkas genom dess aflägsna läge från farbar “landsväg, har 
endast af några få naturforskare blifvit undersökt. 1 botaniskt 
hänseende besöktes den år 1813 af D:r Har t man och år 1843 
af Stud. C. Lagerheim. — Suasahögens höjd öfver hafvet lär, 
r> 
enligt D:r Hart mans upgifl, vara betydligt högre än Aresku- 
^ \ 
lans, och till följe af landets höjning mot riksgränsen eger äf- 
* ' o 
ven dess fot en högre belägenhet än Areskutans, så att vid Sna- 
** *) På Aveskutun trätiude \i af denna 
blott nå«na få exemular. 
O • 
I 
