47 
alt han slutidom föranledes att bortkasta de först insam¬ 
lade exemplaren och utbyta dem mot bättre, som på- 
träfias. 
2 ) De växter äro passande för insamling, som an-- 
tingen stå uti fullkomlig blomning eller ock uti fulländad 
fruktmognad. Ganska många växter, hos hvilka blom- 
och frukt-bildningen icke följa så hastigt på hvarandra, 
att båda kunna förekomma i olika blomställningar på sam¬ 
ma stjelk, såsom hos de flesta Cruciferae, Umbellater och 
Starrarter, m. fl. måste derföre, om de skola lemna en 
skön och lärorik bild i herbariet, insamlas under olika 
perioder af deras lefnad. Icke sällan träffar man dessa 
växter i herbarierna uti ett ömkligt mellantillstånd, hvar- 
vid blommorna äro till största delen öfverblommade eller 
affallna, och frukten allt för litet utvecklad. Sådana 
exemplar duga hvarken för undersökning af deras blom¬ 
mor eller frukt, utan kunna i stället förvilla. Växterna 
stå uti sin bästa blomning, om blommorna öppnat sig 
men deras slåndarknappar icke ännu brustit (hos några 
växter sker dock detta före blommans fulla utveckling). 
Fruktmognaden igenkänner man lätt pä den egendomliga 
fasthet och färg frukten erhåller hos olika växter. Väx¬ 
ter, som bilda täta tufvor, såsom de flesta fleråriga gräs, 
många Syngenesister o. s. v. hafva redan vid blomnings¬ 
tiden och ännu oftare vid fruktmognaden afvissnade slam¬ 
eller s. k. rotblad. Af sådana växter är det ändamåls¬ 
enligt, att redan före blomningen insamla stånd med röt¬ 
ter och blad, samt sednare taga blommande och frukt¬ 
bärande exemplar. 
3) Man tager växterna så fullständigt som möjligt, 
de Örtartade, då sådant är möjligt, med rot, och, om det 
gifves tillfälle till urval, sådana exemplar, som motsvara 
det pappersformat, hvaruti växterna skola förvaras. Ny¬ 
börjare försynda sig ofta emot denna regel, i det de be¬ 
spara sig mödan med växternas uppgräfvande och van¬ 
pryda sin samling med odugliga växtstumpar. Mindre 
växter böra utan undantag insamlas med rot. Af större 
kan man vanligen vara belåten med de öfre delarne, för¬ 
utsatt att de nedre och de öfre bladen hafva samma form 
(hvilket icke alltid inträffar), och alt roten eller rotstoc- 
