delad uti tänder och cilxer^ de förra längre än yttre tand¬ 
radens, och icke efter midtkölen Jdufna. Sporerna temligen 
stora, mellanbruna. Växt ställ et är fuktigt och skuggigt. 
Så vågadt det kan synas vara, att grunda elt nytt 
slagte ' pä en enda art, så är detta dock stundom den 
enda utvägen att förebygga förvirring och att bevara re¬ 
dan existerande och naturligt begränsade slägten från 
främmande elementer. Då alla försök, att föra den ifråga¬ 
varande mossan till ett redan fastställdl slägle, misslyc¬ 
kats, så återstod intet annat, än att ånyo bilda ett nytt, 
och «vi göra det i den pä lång erfarenhet grundade öfver- 
lygelsen, att, ju skarpare slägtena äro begränsade, ' desto 
mera vinner systematiken uti klarbet och enkelhet. Öfver— 
gifver man den grundsatsen, att slägtet måste omedelbart 
innesluta arten, så öfvergår slägtbegreppet till det obe¬ 
stämda eller blifver identiskt med begreppet om familj, 
hvarigenom alla systematikens lagar skulle förlora sin ur¬ 
sprungliga betydelse eller helt och hållet upphäfvas. 
Likasom hos många andra organismer, kan icke eller 
hos mossorna slägtkaraktererna tagas af ett och samma 
organ, ty än 'träder den ena, än den andra växtdelen i 
förgrunden, än är det hela växtens allmänna, yttre fysiog¬ 
nomi, som fäller utslaget. Till hvilket outredligt trassel 
för raoss-systematiken det leder, att strängt fasthålla en 
och samma karakter, är oss tillräckligt bekant. — Men vi 
återvända till vår interessanta Thedenia! 
Att vår mossa hörer till Pylaiseernas afdelning bland 
de mångformiga Hypnaceæ, och att den bland dem är 
närmast besläglad med genus Pylaisæa, är intet tvifvel 
iinderkastadt. Dock tillåta icke, efter vår åsigt, följande 
väsendtliga olikheter, att den förenas med sistnämnda 
slägle: Sfjelkarne äro mjuka, rottrådslösa, under det att 
de 
hos Pylaisæa äro fasta och starkt rottrådiga; bladen 
äro sinsemellan mycket olika på stjelken och hufvudgre- 
narne, mjuka, bildade af grofva celler, föga glänsande, 
nien hos Pylaisæa öfverallt fullkomligt lika, bildade af 
mycket små celler, fasta, nästan torrhiuniga, sidenglän¬ 
sande; blommorna äro lika talrika Ijos båda, dock sil^:a 
honblommorna hos Thedenia företrädesvis på hufvudaxeln, 
under det alt de mycket talrika hanblommorna äro för- 
