76 
Genom det här uppgifna förfarandet var Hoppe i 
stånd att bibehålla den naturliga färgen pä växterna, sarnt 
att preparera och kringsprida en stor mängd sådana växter, 
oaktadt den myckna tid och omsorg han använde-på hvarje 
serskildt exemplars insamlande och utbredande mellan pap¬ 
per. Det förhållandet, att växterna blifva skönare allt efter 
som torkningen går hastigt, har troligen sin orsak deruti, ’ 
att, med fuktigheten, orsaken till växtbeståndsdelarnes ke¬ 
miska söriderdelning försvinner, sä att chlorofyllen och de 
öfriga färgade beständsdelarne sättas ur stånd att öfvergå 
till andra föreningar. 
Att Hoppe stundom och för vissa växter begagnade 
sig af flera konstgrepp, torde vara onödigt att här om¬ 
nämna, då desamma dels redan äro till en del bekanta, 
dels påhittas under det man sysselsätter sig med växt- 
pressning. Dit hörer t. ex. orchiders, crassulaceers och 
andra saftiga växters neddoppande uti kokande vatten, 
klyfning af tjocka rotstockar och blomhufvuden, rening 
och utredande af mvcket rotträdiga rötter medelst kam, 
o. s. V. Några andra konstgrepp, hvaraf Hoppe stundom 
beljenade sig för att erhålla sköna exemplar, vilja vi der- 
eniot beteckna såsom mindre efterföljansvärda. Detta gäl¬ 
ler t. ex. om »Gräsens Recomposition», som han sjelf har 
utförligt beskrifvit uti sin »Anleilung, Gräser und gras- 
artige Gewächse nach einer neuen Methode fiir Herba- 
rien zuzubereiten etc.», och som hufvudsakligen bestod 
deruti, att flera enkla exemplar lades med rötterna vid 
och på hvarandra, och då genom stark pressning blefvo 
förenade till ett enda exemplar, bildande en konstgjord 
lufva. Derlill räkna vi äfven det allt för sorgfälliga bort¬ 
plockandet af alla något skadade blad och blonnnor, eme¬ 
dan derigenom ofta allägsnades karakteristiska, ehuru icke 
alltid sköna växtdelar; bortskärandet af blomskaft uti lata 
blomställningar, fasllimmandet af blomblad, sorn lätt af- 
falla, o. s. V. Sådana, allt för konslmässigt behandlade, 
växter framställa visserligen för ögat en angenäm bild och 
förmå uppväcka de oinvigdas beundran, men kännare 
lernna de otillfredsställda, då naturen har bllfvil uppoff¬ 
rad för konsten och den rätta bilden visas mer eller 
mindre vanställd. Afräknar man slutligen, alt Hoppe 
