est den här yttrade uppfattningen icke öfverensstämraer 
med deras egen, framställa huru de tänkt sig dessa be¬ 
grepp och deras inbördes förhållande. På detta sätt skulle 
möjligen kunna uppstå en rätt lifvande diskussion, som 
kanhända kunde medföra något gagn för botanikens stu¬ 
dium i vårt fädernesland och hvars utgång, då den na¬ 
turligtvis endast hölle sig helt lugnt till sak, aldrig rörde 
vid person, på intet sätt kunde vålla obehag. Förslaget 
är måhända djerft, och måtte det med mildhet bedömas, 
om ej för annat, åtminstone för dess härledningsgrund; 
»tantus amor florum»! — 
Morfologien hos växterna och Embryologien hos dju¬ 
ren äro i viss mån analoga, men erbjuda derjemte en del 
af de vigtigaste skilnaderna mellan dessa båda olika slags 
organismer (naturligtvis mellan bådas fullkomligare for¬ 
mer), i det att 'plantan^ när hon upphör att vara före¬ 
mål för morfologien, är dod, då deremot djuret, sedan 
det genomlupit sina embryoniska och foetala stadier, först 
nu börjar sitt fullt typiska och rätta lif. Häraf är äfven 
en nödvändig följd, att slägle och art hos djuren äro 
vida mer bestämda och osvikliga än hos växterna. De 
förras slägten och arter granskas och bestämmas icke 
förr än de äro fullt utbildade och afslutade, och emedan 
hela deras utveckling pa det allra närmaste är förenad 
med och beroende uteslutande af föräldrarne, så finnas 
nästan inga yltre inflytelser hvilka kunna framkalla för¬ 
ändringar och öfvergångar i djurets form. Helt annat är 
förhållandet med de sednare eller växterna. Deras släg- 
len och arter beskrifvas och bestämmas just under ut¬ 
vecklingens gång, ehuru visserligen närmare dennas af¬ 
slutning, men bestämningen kan aldrig komma att fullt 
och på en gång afse växten såsom ett samtidigt afslutadt 
helt. Man är vid växtbestämningen nödsakad —. för att 
erhålla en så hel bild som möjligt — att plocka ihop 
delar, som höra till olika utvecklingsstadier, och man vet 
hvilken snart sagdt oändlig mängd det gifves af yttre för¬ 
hållanden — antingen hämmande eller påskyndande — 
hvilka kunna mer eller mindre betydligt förändra den typ, 
som i och med befruktningen blifvit uti växtägget inplan¬ 
tad och som sedan under mognaden utvecklats i fröet 
