83 
till anlag. Härigenom kunna dessa tallösa öfvergångsfor- 
mer mellan arter uppkomma, hvilket förhållande är sä 
eget och utmärkande för växtrikets alster, att man väl 
kan uppställa såsom regel: ju fullkomligare utbildad en 
växtfamilj är, eller ju mera central han står inom sin 
serie, sin klass eller sin ordning, desto svårare är det att 
skilja mellan familjens slägten och arter, — hvilket äfveii 
kan sägas omvändt. Hvarje sådan familj är också alltid 
desto mer naturlig och på samma gång svår, ja nästan 
omöjlig, för abstraktionen, — som sätter arten i karaktä- 
ron, — att behandla i deskriptiv väg, då deremot refle¬ 
xionen från historisk och biologisk grund fattar familjens 
undertyper klart och reder dessas analoga formserier 
lättare. 
Detta leder in på kapitlet om slägt- och art-begrep¬ 
pen inom växtriket. Den gauila striden om dessa be¬ 
grepp, hvilketdera som företrädesvis är grundadt i natu¬ 
ren, lär kunna anses afgjord genom Prof. Friess genia¬ 
liska afhandling härom i Linnéansk anda, meddelad i 2:a 
Bandet af »Botaniska utflygter». Striden har förts af som¬ 
liga med oreda i uppfattningen och söndrande småaktig- 
het. Att naturen är gestaltad i vissa former, hvilka till 
en viss gräns äro beständiga, lärer den dagliga erfaren¬ 
heten hvarje uppmärksam och tänkande betraktare. Hvar 
gränsen för denna formbeständighet ligger är egentligen 
sjelfva frågan, och svaret på densamma torde aldrig kunna 
blifva annat än relativt. Den deskriptiva botanikens hi¬ 
storia eller, närmare besläradt, växlverldens uppställning 
och beskrifning på olika tider eller af olika författare vi¬ 
sar huru godtycklig begränsningen af ofvannämnde begrepp 
ofta till större delen är, enär den ene i abstrakt sön- 
dringsnit af en lokal-varietet gjort en ny art, ett nytt 
slägte af någon ej fullt typisk art och sedan nya famil¬ 
jer af några afvikande slägten, under det en annan åter, 
oförmögen af tålig forskning och reflexion, liksom sam¬ 
manföser heterogena bildningar inom samma inhägnad. 
Detta antyder att begreppen art^ slägte och än mer fa¬ 
milj till en viss grad äro endast relativa, det är, beroende 
af vår uppfattning och insigt. I detta påstående ligger 
dock ingalunda något förnekande af att i naturen dessa 
