84 
begrepp äro nedlagda. Det innebar blott ett tvifvel om hu¬ 
ruvida någoldera begreppet kan sagas vara absolut grundadt 
i naturen och sedan de öfriga i afseende på sin bestämd¬ 
het detta underordnade; huruvida sålunda i naturen kan 
sättas någon strängt begränsad enhet (slägt- eller art¬ 
begreppet) och om icke en sådan sträng begränsning är 
ett brott mot den gamla, endast genom missförstånd nå- 
goji gång bekämpade satsen: »Naturen gör intet språng»^ 
hvilken rätt fattad är liktydig med: det gifves en stor 
omfattande och inneboende enhet i naturens oändliga mång-‘ 
fald. 
För att emellertid icke sväfva omkring allt för vida 
bland framkastade tvifvel och allmänna satser, må vi gå 
ut från det antagandet, att intet af naturens i växtsyste- 
merna använda formbegrepp (art, slagte, familj o. s. v.) 
är satt såsom någonting absolut begränsadt, och derefter 
se till, hvarest man sannolikt bör finna den sökta be- 
grepps-enheten, d. ä. hvilketdera af ofvannämnda begrepp, 
som är det minst relativa eller, med andra ord, renast 
grundadt i naturen sjelf. Härvid har man, såsom vid all 
induktiv forskning, att stiga från mångfalden uppåt. Mot¬ 
satta vägen leder till att antaga individerna (Knopparne, 
gemmce) såsom formenheter. — Följande den antydda 
strålen föres man äfven genom en begränsad och ung 
erfarenhet, — understödd af den ledning erkända mästare 
Jemnat i sina arbeten öfver den angenämaste af alla ve¬ 
tenskaper — bestämdt till samma resultat, som »princeps 
noslræ scientiæ» Linné och sedermera Elias Fries utta¬ 
lat, nemligen att slägt-begreppet är det mest naturliga, 
att sålunda den sökta begrepps- och form-enheten kla¬ 
rast uppenbarar sig i hvad man benämner ett slagte 
[genns). Detta framgår äfven som en nödvändig följd af 
den här framkastade analogien emellan djurens embryo- 
logie och växternas raorfologie, hvilken analogie äfven 
innebär flera anlitheser i likhet med de flesta öfriga för¬ 
hållanden mellan djur och växter. Djurens slägten och 
arter bestämmas, sedan embryon- och foetus-tillståndet 
slutat, och blifva derföre så distinkta. Växternas slägten 
bestämmas genom befruklningsdelarnes bildning, sålunda 
under sista och högsta stadierna af utvecklingen. Växten 
