86 
Den vanliga Linaria vulgaris, som genom axelns ocb 
bidelarnes starkare utveckling å den ena sidan fått sin 
oregelbundna maskeradt läppformiga krona med m sporre, 
visar, såsom kandt är, ofta nog å g 5 mnande lokaler en 
sträfvan till regulier form, i det den genom utbildande 
af ända till 5 sporrar i progressiv rigtning så att säga 
reglerar sin genom ensidighet oregelbundna form. Vid 
Foxerna i Walle härad Westergöthland trälFades för nå¬ 
gra år sedan 2:ne exemplar af nämnde växt, hvilka 
också blifvit regelbundna, men hade i regressiv rigtning 
sökt uppnå typisk form. Rot, stjelk, blad, blomställning 
ocb foder voro alldeles lika bildade som vanligt, men 
blomkronan och ståndarne hade naturen återställt från 
dess otypiska form och antal. Dessa båda exemplaren 
voro nemligen utmärkta genom: Corollis omnibus omnino 
regularibus, gamopelalis, patenti — campanulatis, quinque — 
partitis; staminibus 3, æqualibus, corollæ insertis. Fruk¬ 
ten hade vanlig bildning. — Ofvergången från Solanaceæ 
till Personatæ år constant i naturen förmedlad genom 
Verbasceæ, och slägtskapen mellan de nämnda familjerna 
är i många fall alldeles klar och tydlig. Ett ytterligare i 
nära nog bokstaflig mening påtagligt bevis härpå har na¬ 
turen sjelf omedelbart gifvit - geuom det tillfälliga fram¬ 
bringandet af denna typiskt regelbundna Linaria, som till 
sina blomdelar helt och hållet ålergaf Solanaceernas grund¬ 
form, med någon dragning ål den bildning af blomkro¬ 
nan, som man finner hos den analoga familjen Polemonia” 
ceæ, — en liten fingervisning pä alt naturen vid sina al¬ 
sters gestaltning aldrig förfar godtyckligt, utan troget gör 
afseende på så väl växtens affinitet som analogie. — Af 
Drosera rotundifolia förekomma pä torfmossarne inom 
Skärfs socken af samma härad Ivenne former: den ena 
och vanligaste med enkel blomstängel uppbärande en en¬ 
sidig klase; den andra åter har stängeln delad just der 
blomklasen börjar i 2 eller flera grenar, som hvar för 
sig bilda ensidiga blomklasar, och i grenvecken sitter all¬ 
tid en ensam blomma eller ock stundom ett ensamt blad, 
till form och hårighet alldeles lika med rotbladen. Dessa 
sistnämnda tendera mera till en oravändt hjerllik gestalt, 
dä deremot den enkla formen af arten företrädesvis har 
