154 
11 mindre kända. Pä sisla tiden hafva ännu ilera till¬ 
kommit. 
Om de Skandinaviska arterna meddelas, att Tillands 
blott uppräknar en. O. Celsius framställer 2, C. major och 
minofj men Linné endast en såsorn Svensk, C. europæa, 
med dessa nyssnämnda säsom former. Retzius upptager 
C. europæa och Epithymum. Wahlenberg tillägger (i Flora 
Upsaliensis) till G. europæa en varietet tenuior, hvilken 
varietet Weihe framställer som en egen art, C. Epilinum* 
Hartman upptager blott 2 arter, C. europæa och Epilinum, 
hvartill Fries lägger C. halophyta. 
Rörande arternas geografiska utbredning anföres bland 
annat, att arterna med knopplika märken tillhöra Austra¬ 
lien, Amerika, China och Ostindien, då de deremot nä¬ 
stan alldeles saknas i Europa. De två eller tre till denna 
afdelniug hörande arterna, som blifvit funna i Europa, sy¬ 
nas vara förda med frön från Amerika. Arterna med 
spetsiga eller klubblikt förtjockade märken tillhöra Eu¬ 
ropa, Afrika och vestra delen af Asien. De två till denna 
sednare afdelningen hörande arterna, som blifvit funna i 
Amerika, anses vara öfverförda från Europa. De Svenska 
arterna höra naturligtvis till den sista afdelningen. C. cm— 
ropæa förekommer i hela södra och mellersta Sverige ända 
till Ångermanland och träffas dessutom i hela Europa, Al— 
gier, Caucasus, Turkiet och Japan. C. Epilinum har samma 
utbredning inom Sverige som C. europæa och förekom¬ 
mer i hela mellersta Europa. C. Epithymum bebor södra 
och mellersta Europa, Archipelagen, Syrien och Caucasus. 
Af Retzius anfördes den redan såsom Svensk, men utan 
växtställe. C. Trifolii finnes i England och Tyskland. Inom 
Sverige bebor den företrädesvis den sydligaste delen, men fin¬ 
nes äfven på öar nära Stockholm. C. halophila, som först träf¬ 
fades i Norrige, finnes äfven i mellersta Sveriges östra 
hafstrakler. C. Ligustri finnes i Robus Län. 
Enligt förf:s åsigt uppställas arterna bäst på föl¬ 
jande sätt: 
I. Med utdragna märken och kringskurna fröhus. 
A. Med kägellikt fruktämne och sammanväxta stift. 
(Utländska arter.) 
B. Med klotrundt fruktämne och från basen åtskiljda slift. 
