4 
är all sjelf cj lällsinnigt underkänna andras. Ingen, som ej hög¬ 
re älskar sig sjelf än sanningen, kan misslycka, alt andra åsig- 
ler söka göra sig gällande; stridiga åsiglcr kunna gerna beslå 
med varm vänskap och personlig^ aktning; deremol blir del all¬ 
lid en källa för vetenskaplig förbilU^ing om man blott söker 
framställa andras åsigler och åtgärder i falsk dager. Måtte 
man hellre uphöra citera andra, då man i alla fail lyst lilleg- 
nar sig allt som ej kan klandras, än blott framställa en förfat¬ 
tares åsigler på eXt förvillande sätt. 
För en klar insigt i Svenska Floran är en Xrogen fram¬ 
ställning af arternas successiva utredande -vårt största behof. 
Det gängse sättet är mera förvillande än uplysande, såsom fästan¬ 
de sig mera vid det formela och vid sak blott upgifvande andras 
afvikandc framställning, ulan afseende på om Förf. verkligen 
så upfaltar den. Så f. e. följer man endast mina upgifler om de 
icke kände J asione perennis Lam., Equisetum pratense Rei- 
chenb. och Schl., m. fl.; icke är det jag s6m framställt dessa 
som arter, ulan bar jag blott refererat dem och ytterligare hän¬ 
fört dem som varieteter. I Herb. norm. är, som ofta anmärkts, 
ej frågan alt lemna mina beslämningar, ulan alt fixera synony¬ 
mien; icke-är ^alix ienuifolia^ Drosera ohuvata der ens af, 
mig framslälde som arter, tvärtom återfördes denna först af mig 
till Dr. longifolia. En del underordnade författare, som ej 
känna källorne, missledas alltid deraf i sina upgifler. Också 
bör man ej framställa andras upgifler såsom mindre pålitliga, 
genom /«r, skall^ JÖrmodas^ O. s. v., lyde torde vara bättre do¬ 
kumenterade än man anar. 
Iluru , den rent fylografiska eller tillika biologiska artbe¬ 
stämningen måste leda till olika resultater har jag föjr antydf, 
men torde -här ytterligare böra uplysa med ett par -exempel. 
Den förra förhåller sig till den sednare, som ett artificielt till 
ett naturligt system; i den förra är karakteren h?efvudsak, i 
den sednare nalursanning, som icke bestämmes af karakteren 
ulan af vextens historia och biologiska förhållanden, och ka¬ 
raktererne, ehuru vigtige, betraktas ej, såsom i den förra, som 
ändamål^ ulan endast som medel för arternas skiljande. Man 
