10 
(!lcs$a giiDska tydligen skiide, tneh jng- har intet cmol om den 
omtvistade A. Thaliatia uplages som egen art. 
45. Ehuru Decandolle efter skidans sträfhårighet och 
glatthet fördelar Sinapis arvensis former i tvenne arter* anser 
jag Poirels och Reicbenbachs fördelning af dem i tvenne 
\ 
varieteter eller underarter efter bladformen och skidans längd 
naturligare. Hos båda de sistnämnde förekomma både glatta 
och sträfhåriga skidor; ,de sednare’äro den typiska formen för 
arlen, men öfvergångarne äro så tillfälliga alt de ej kunna skiljas. 
46* Vår rödblommiga Fumaria capreolala ofverenssläm- 
mer med Engelska exemplar under detta namn, hvilka Decan** 
doMe förklarat för sin F» media^ och med Sonders af F* 
Petter i Koch. 
47. Oaktadt uprepade försäkringar, alt vexter ulan gräns 
sammanflyta, får man ofta se dem strax derefter erkände som 
arter, och detta tveka vi icke tillämpa äfven på Corydalis laxa 
och pumila* Men härvid måste man först bestämma, hvad man 
förstår med C. pumila eller Lobelii^ ty synonymien är ännu 
vacklande; när gränsorne (f. e, af Ranunculus reptans^ icke 
äro rikligt upfallade, leder äfven den rikliga observationen till 
oriktigt resultat. Ehuru jag pä en gäng hade flera 100 lef^ 
vande exemplar af C, laxa och C* pumila för ögonen, voro 
dessa så bcslämdt åtskilda, alt del icke föil mig in belvifla de- 
.ras skillnad, men väl C, laxee från C, fahacea; äfven C. pu~ 
mila synes ulan gräns öfvergå i ( 7 . fahacea vid Nontuna, men 
sins imellan beröra C. laxa och pumila icke hvarandra. C* pu^ 
mila håller sig alltid lågvext, men frodigare blir den gröfre och 
fastare, med uprält klase, korta nedböjda skaft. C, laxa blir 
åler ju större och frodigare desto vekare och laxare, har all¬ 
tid hängande klase, så alt fruktskaften ej egentligen tillbaka- 
böjas, ehuru de äro' slaka och hängande; klasen ofta endast 
2—3'blommig med hela skärm och då svår all skilja från C, 
fahacea, C. pumila utmärker sig från alla samslägtingarne ge¬ 
nom sidokronbladens egna blekhet, hvarigcnom den lorrkad blir 
mera eller mindre gulbrokig; från C, laxa utom dess genom 
helt olika fysiognomi, ty dä sidokronhladen hos G. pumila i 
