101 
och ingenstädes i Halland så slorvext som i Bohusläns skärgård. 
— I bergen vid kusten vexte ej sällsynt Hypuum lorenm och 
Bryum alpinum. Närmare Falkenberg började Ononis xpinosa 
och Cardnus acaulis visa sig, hvilken sednare ej förut varsc- 
blifvits. I gropar vid stranden af Älraåii påträlfades Zfuiichel- 
lia polycarpa och då beskrifningen af denna art ofta ofullstän- 
digt upgifvils, torde några kännemärken böra tilläggas hämtade 
af de exemplar som på detta ställe cihöllos. Först må armar- 
kas alt den i allmänhet är spensligare och smaibladigare än Z. 
pa/nsfris; de fruklilicerande stånden ha dem nära nog trådsma¬ 
la, de sterila deremot något bredare. Frukterna, hvilka sitta 
på gemensamt skaft ifrån bladvecken, borde visserligen enligt 
namnet vara många och möjligen är förhållandet sådant pä an¬ 
dra ställen; hos den härslädes insamlade observerades endast 
några få med 5 frukter tillsamman, alladeöfriga hade 4. Fruk¬ 
ten är något plattad ifrån sidorna och längs dianterna försedd 
med en stark nerv, på inre sidan starkast, så att den stundom 
synes nästan vingad. Denna inre nerv är jemn, dä deremot den 
yttre, ehuru stundom jemn, likväl vanligen är vågig. Någon 
olikhet råder äfven mellan yngre och äldre exemplar. De för¬ 
ra ha den inåt vända sidan af frukten nästan räL; den blir dock 
efterhand krökt, så att de äldre exemplaren ha den sidan nä¬ 
stan mera krökt än den yttre. Vidare har den yngre vexlen 
ett rakt stift med sköldlikt märke, som efterhand hos den äldre blir 
Krökt, men alltid ganska kort. Den skiljes sålunda ifrån Z. 
palustris genom sina ska Ilade frukter samt genom sitt korta 
och-krökld stift; dessutom lyckas sidonerverna på fröet af Z. 
palustris ej vara så tydligt utvecklade äfvensoin den inre kan¬ 
ten af fröet hos denna ej alltid är jemn, hvilket den tyckes 
vara hos Z. polycarpa. — Antalet af exemplar, som erhölls, 
var éj särdeles'stort och som groparne, der den vexte, började 
uttorka, torde exemplar från delta ställe med tiden bli allt svå¬ 
rare all erhålla. 
Vid Falkenberg börja de egentliga flygsandsfälten, ehuru 
äfven närmare Varberg förekommer något deraf. Sanden ligger 
på båda sidor om åen^ utlopp i stora drifvor hopade mot gär- 
