I 
115 
nicn ol’vcrgår mol höjderna tiil sand. Mulljordcn är ganska 
lunn, och några djupare lager deraf Unnas icke. * 
1 allmänhel är Iraklen flack, och de nämnde höjderne in- , 
laga derföre, i anseende lill slälllandel, en mindre areal. J/é/- 
/ersia delen är mesl flafck och upodlad. S.ådan är Iraklen emol 
och iili Munktorps s:n samt slädens närmasle orogifningar. Höj¬ 
derne äro här kala (Gallbergeu, Nyckel berget, mellersta deléii 
af Sandåsen, m. fl.)' eller på några ställen skogvexla (Norsa- 
skog, Skoflsla skog). Nos'dliga delen är mer skogvexl och 
mindre odlingsbar, högitindare och mera sandig. Den Södta 
åler består mest af låglanda ängar på flodlera och af de afden^ 
samma upgriindade Gallens siränder (Kungsängarne mellan Hed¬ 
strömmen ech Baikarö Æc.): samt af de bär och der, likasom 
öar uii gräsfälten, iipskjulande slenblockskullarne. Dessa kullar 
klädas af löfskog, uti hvars fela och lösa mylla mellan slcnarne 
framstår en yppig vegelalioii (Kråkholmai ne nära Köping, Tall- 
holrriarne n. Barkarö, Ek- ock Löf-humparne omkring Barkarö ' 
och Kungsör). Barrskog bloU på få inskränkta slällen' (Djur¬ 
gården; nära Granö, nära Baikarö, ocb på S. Sandåsen). 
✓ 
Egentliga kärr Unnas inga; mindre skogskärr bär och der 
inom de små skogsparkerne (nära Skoflsla ; i Fanlelorpskogen cS:c.). 
Vallendragen äro; Hedströmmen^ bred, vallem ik, med vac- 
• • 
kra stränder och ulmärkla fall vid Ekeby, Osluna och Kallsle¬ 
na. — Köpin^sän^ som slrax ofvan om staden uplager d. s. k. 
Jemmerlunohäcken; Slältolmsun; båda med gyljiga stränder 
och grumligt eller lerigt vallen.— Aonö-ÄffcÄc//, liten,sommar¬ 
tiden ofta nästan uttorkad ocb efterlemnande en mäng större el¬ 
ler mindre gröpper och hålor med stillastående vatten, 
t 
II. Wext-geografiska afd(?Iningen. 
Föga är i allmänhet Iraklen ulmärkt genom sin vegetation. 
En viss likformighet uli markens skaplynne medför vanligen 
likformighet uli dess lefvande 'ullryck — vexterne. Men redan 
hvarje minsta afbrolt från denna lik- eller en-formighel åstad¬ 
kommer stora förändringar uti vexlverlden. Ju mera derföre 
ett land är likformigt i det hela, desto mera synes det vara ut- 
